ВЪТРЕШНИЯТ ПЪТ
Затваряй си устата, скапан педофил!
Тя даде всичко от себе си за любимите си хора...
...за сина си, за семейството и приятелите.
Оставаше собствените си нужди на заден план...
Путколизец! Педал!
Боядисваш срамните си косми в рижаво.
Мамка му!
Путка! Скапан педал!
Путка!
Приготви ли си багажа? - Каква е тази снимка, татко?
Къде сте се снимали? - Калифорния.
Къде в Калифорния? - Има ли значение?
Майка искаше да я заведеш там отново.
Смееше се... - Да...
Ще се върнеш ли обратно при Моника? Долен педал!
Ще продаваме къщата.
Какъв е този куфар? - Мислих да я заведа там.
Къде?
До океана. - Сигурно се шегуваш.
Ти нямаше да го направиш.
Путка! Щяхме да отидем заедно.
Да, "двойната комбина".
Аз се грижих за нея!
Беше до нея докато се напиваше до смърт.
Ти...
Да си го начукаш!
Не съм толкова безпомощен за колкото ме мислиш.
Искаш да видиш океана? Ти не можеш да стигнеш дори до магазина!
Да го духаш!
Да си готов за тръгване до 20 минути!
Няма да ходя в болница! - Не е болница!
Води се като "Център за рехабилитация"!
Балоните за кампанията ти! Хвани ги!
Остави ги! Това е безплатна реклама.
Ще се видим на Коледа.
Ще се чуем по-късно. - Добре.
Синдромът на Турет не е нещо, което се лекува
но с помощта на упражнения може да се контролира.
Чудесно! Това е много добре, нали Винсент?
Господин Роудс, може ли да поговоря с Винсент?
Да, разбира се.
Насаме.
Добре.
Може ли да седна до теб?
Имаш ли някакви въпроси към мен? - Не.
Добре, но аз имам няколко въпроса.
Майка ти е била човекът, който... - Казахте, че може да ми помогнете.
По какъв начин?
Какви лекарства вземаш?
Ейми Уайнхаус ми го духа.
Вземал съм всичко, но нищо не помага.
Путка! Путка!
Какво би правил ако можеше да контролираш тиковете си?
Никога не е имало значение. - Има значение сега.
Не знам... много неща. - Нещо конкретно?
Щях да завърша гимназия, да отида в колеж...
Нека да опитаме. Съгласен ли си?
Ще се видим на Коледа. - Да.
Мисля, че е най-добре да имаш съквартирант.
Няма да си сам поне на първо време.
Пропуснах нещо. Имаш ли телефон?
Не! Да! Не, нямам.
Добре. Не ти и трябва. Против правилата е.
Името на съквартиранта ти е Алекс. Той е много добро момче.
Идва от доста далеч и също като теб иска да се оправи.
Алекс? - Не!
Не съм казвал, че можеш да влезеш.
Събуй си обувките! Веднага!
Трябва да започна отначало.
Това са домашните ми обувки. По тях няма никакви микроби.
Ами неговите? Изглеждат ужасно.
Това е чудесна възможност за поведенчески упражнения.
Не искам повече упражнения!
Искам той и мръсните му обувки да се разкарат!
В едно от упражненията аз се правя, че всичко е наред,
за да може Алекс да се успокои.
Алекс, това е Винсент. Той ще живее с теб за малко.
Здравей. Не, в никакъв случай.
Потърсете ме ако имате нужда нещо.
Не искам съквартирант!
Настани се и ако нямаме задачи през деня ще се видим утре сутринта.
С теб също.
Това е класическа музика, нали?
Това е Бах.
Харесва ми.
Това е Бах. Бах.
Какво е това? - Не го пипай!
Всъщност изобщо не влизай в тази част на стаята.
Това са моето легло, моето бюро и моят гардероб.
Всичко от тази страна може да е твое, но не преминавай границата!
Добре.
Какво ти има? - Моля?
Защо си тук? - Аз ли? Ами...
Грозен скапаняк!
Тя се шегува! Това не е истина!
Доктор Роуз! - Мамка му.
Доктор Роуз!
Изрод! Съжалявам.
Психопат!
Мамка му!
Англичанин съм, малоумнико!
Могат да те изгонят за това.
Трева ли е?
Не. - Както и да е.
Аз съм Мари. Тук съм, за да те разведа из клиниката.
Давай да го свършим по-бързо.
Мръдни се! - Защо си без маска днес?
Да не си напълняла? Задникът ти изглежда дебел.
Хайде.
Има едно основно правило в клиниката. Трябва да желаем да се излекуваме.
Какво правиш? - Просто кихам.
Ако те хванат с алкохол или наркотици, ще решат, че си несериозен
и ще те изгонят от клиниката.
Бъди внимателен с нещата, които криеше.
Това е крило Б. Там са предимно с тежки депресии.
Най-добре е да го избягваш.
Да го духаш!
Моля? - Да го духаш!
Извинявай. Имам Турет.
Имали сме такъв преди. Постоянно си държеше ръцете в гащите.
Ходеше като пингвин. Беше нелепо.
Стаята с компютри. Интернетът е много зле.
Стаята с телевизора. Няма кабелна.
Стаята за игри. Всичките за скапани.
За финал - отвратителната столова.
Това е общо взето. Някакви въпроси?
Дебелана! Извинявай.
Благодаря, че ме разведе наоколо. - Беше за наказание.
Поведенческо упражнение.
Съжалявам.
Нямаш представа какво говориш. - Алекс, престани!
Имаш нужда от очила. - Играеш си с търпението ми, Алекс.
Щях да изхвърля бутилката. - Видях те да я криеш.
Едва те докоснах, Алекс. - Не знам какво си пипала преди това.
Сигурно си Винсент? Каза, че я е намерил в багажа ти.
Така си и помислих. Ще пратя някой да го изчисти.
Добър опит, но ще имаш съквартирант независимо дали ти харесва или не.
Много благодаря! - Какво съм направил?
Не те искам тук! Махни се, плиткоумен изрод!
Путка! Ти си путка!
Трябва да вляза. Още имам сапун по ръцете си.
Ако искаш да използваш тоалетната, отиди на долния етаж.
Остави ме на мира! - Сериозен съм! Излез!
Мамка му!
Мастурбираш ли?
Казах ти да не ги докосваш!
Може ли да пуснеш малко музика?
Моля?
Може ли да седна?
Не си падам по мъже.
В случай, че д-р Роуз е казала нещо подобно.
Не е.
Мамка му! Това е отвратително!
Съжалявам.
Алекс?
Това беше в устата ти.
Какво става тук?
Той изплю храната си върху мен.
Отвратително.
Заразен съм.
Ще се разболея.
Кой прави такива неща? Защо ме наплю?
Трябва да се преоблека.
Не беше нарочно.
Съжалявам.
Готова съм. - Наистина ли?
В такъв случай си свободна.
Пропусна.
Мамка му.
За Бога! Цици!
Няма ли да видят отвътре?
Не. - Помага.
За какво помага? - За всичко.
Знаеш ли кога идват спазмите? - Да.
Какво е усещането?
Натрупва се както когато ти се киха.
Може ли да го спреш? - Можеш ли да се спреш да кихнеш?
Имаш право.
По дяволите! Целувка! Гнусно!
Не снимай! - Малко дрисльовци.
Ненормалник. - Разкарайте се!
Идиот! Казах ти да спреш!
Изключи го! Ела насам!
Дай ми телефона!
Сигурно се шегуваш. Ще станеш известен.
Защо не се опиташ да го вземеш?
Хайде, Винсент. Остави ги.
Мисля, че започва да откача.
Винсент!
Винсент, остави го! Той е просто дете!
Пусни го!
Спри! Нараняваш го!
Вече имаме достатъчно проблеми с хората от квартала.
Той не е направил нищо. - Не говоря с теб.
Не бяхте там. Не знаете какво се случи.
Няма проблеми. Остави ги.
Благодаря.
Може ли да взема една? Моля?
Винсент, били ни оставил насаме за малко?
Искам да поговоря с Мари за поведението и в столовата по-рано.
Да.
Ако можеше да отидеш, където пожелаеш, кое място би избрал?
Океана.
Ето. - Ти карай.
Не ми харесва. - Защо?
Вярно.
Внимавай! Спри!
Върни ми Бах! - За какво говори?
Ако ми надраскате диска, ще се обадя на полицията.
Моля те, върни му го, за да ни остави на мира.
Това не е ли колата на д-р Роуз?
Да, трябва да отидем и да й купим нещо.
Даде ни я за малко, за да й помогнем с нещо.
Лъжкиня.
Добре.
Значи няма проблем, ако отида и я попитам?
По дяволите.
Със сигурност ще те изритат от стаята.
Пусни ме! Млъквай, Алекс!
Не ме докосвай, психопат такъв!
Какво ще правим сега? Млъквай!
Алекс, успокой се!
Спри! Не искам да ходя никъде! Колата смърди на цигари!
Трябва да избягваме главните пътища, в случай, че ни търсят.
На картата не са отбелязани второстепенните.
Тогава да караме на юг? Вие нямате дори свестен план.
Не знаете ли, че отвличанията трябва да са много добре планирани?
Не те искаме с нас. Преувеличено да го наричаш отвличане.
Така е.
Изобщо не ми харесва. Мразя го! Прекалено е силно.
Искаш да го увелича ли? - Увеличи.
Така добре ли е? Отвратително е.
Опитвам се, но това е максимумът.
Най-накрая се измъкнахме от онази дупка.
Все още виси там.
Добро утро, слънчице.
Накъде сте се запътили с дебеланата? - Калифорния.
Защо?
Винсент иска да види плажа, да поплува в океана.
Виждал съм океана. Пълен е с фекалии.
Тогава се върни обратно в клиниката.
Докторите ядат лайняни сандвичи във вторник.
Задната седалка е неудобна. Искам отпред.
Би ли си дръпнал седалката напред?
Трябва да използваш ръчката. За Бога, Алекс! Просто я докосни.
Боб Роудс. - Здравейте, аз съм д-р Роуз.
Имаме проблем. Трябва да дойдете. - Какво има?
Не мога, зает съм. Важно е. Синът ви го няма.
Как така го няма? - Няма го. Избяга.
Дайте ми минутка.
Кога? Снощи.
Избяга с още двама пациенти. - В момента ще изнасям важна реч...
Открадна колата ми.
Добре, бензинът е...
Сааб.
Съжалявам. Имам пистолет. - Това не е смешно, задник такъв.
Извинявам се.
Картата е невалидна. - Не е възможно.
Бихте ли опитали отново?
Веднага се връщам.
Мари? - Да?
Кредитната ми карта е отхвърлена.
Имам само няколко долара в себе си?
Ти имаш ли нещо? - Не, нямам.
Тръгнала си на път без пари? - Благодари на д-р Роуз за това.
Според нея липсата на пари предотвратява инциденти.
Страхотно.
Алекс, имаш ли някакви пари? - В джобовете на пижамата си ли?
Гнусна чернилка.
Аз съм англичанин, не пакистанец или индианец.
Съжалявам, съжалявам. - Винсент какво ще правим сега?
Алекс, какво по дяволите правиш? Отвори вратата за бога!
Прибирам се и подавам оплакване срещу вас.
Оставила си ключовете на стартера? - Откъде да знам, че ще реши да избяга?
Момчета, бихте ли ми отворили вратата. Собственикът идва.
Какво по дяволите правите? - Карай, Алекс!
Момент, забравил съм как става. - Не сте ми платили за горивото!
Алекс, тръгвай или ще те убия! - Не мога, не се получава.
Излезте от колата! - Настъпи газта!
Казах да излезете! - Карай!
Настъпи газта, по дяволите! По-бързо!
Няма да ме ограбите, малки нещастници! Хулигани!
Ще ви счупя главите, ако ви хвана!
Алекс, голям си задник! - Не ме пипай докато карам!
Просто отбий встрани! - Изключи чистачките!
Това е моето пространство! Стойте настрани с мръсните си ръце!
Не ти казваш какво да правим! - Аз съм начело тук, не ти! Путка!
Путка ли ме наричаш?
Това е от болестта му, идиот такъв! - Не, казах го нарочно.
Нещо смешно ли казах? - Не, съжалявам.
Просто е труден да разберем, кога е нарочно и кога не.
Не е смешно. Задници такива.
Идиоти.
Ляво! Дясно! Не! Ляво! - Престанете да викате!
Знам, че клиниката е "експериментална", но за цената, която плащам
очаквам поне да знаете къде е синът ми.
Той е зрял човек. Може да си тръгне, когато поиска.
Ами колата ви? Може ли да я взема, когато поискам?
Нещата на Винсент са тук. Мисля, че той просто е в шок.
Скоро загуби единствения човек, който някога е чувствал близък.
Не е в шок. Прави го, за да ме ядоса.
Не ми е до игрички. Блокирах му банковата сметка.
Защо? Нали им трябват пари за храна?
Точно така. Когато огладнеят, ще се приберат.
Да, моля? - Обаждам се от полицията...
С какво мога да ви помогна? - Тъмно зелен Сааб 9-3?
Да, това е моята кола.
Ако това се разчуе, ще ме съсипят. - Много сте състрадателен.
Би трябвало да сте поне малко притеснена.
Ще ви държа в течение? - Извинете, но те са мои пациенти!
Не може да тръгвате никъде без мен.
Колата ви има ли GPS? - Не, тя е Сааб, модел 1999.
Сигурна ли сте, че сте истински доктор?
Искате парите ви да отиват в сметката ми или за грижата за сина ви?
Какво грижа? Та той избяга.
Нека да помислим. Къде може да са отишли?
Трябва да ядат. - Какво правите?
Проверявам дали има "Subway" близо до бензиностанцията.
Алекс би се хранил само там, защото всички носят ръкавици.
Това е безсмислено. Може да са навсякъде.
Напротив. - Защо?
Защо?
Заради дъжда.
Това е най-високата степен. Мога да го намаля ако искате.
Изгаси я! - Накарай ме!
Колко пари ни остават? - Около шест долара.
На Мари ще и стигнат за цяла седмица. - Остави я на мира.
Искаш ли от сандвича ми? - Не, благодаря.
Може би... Дебелана... Извинявай. Може би малко чипс?
Не.
Краставичка? - Остави ме на мира, за бога!
Добре, спирам.
Сигурно се шегуваш. Изчисти си боклука!
Избърши си ръцете, преди да пипаш нещо с мазните си пръсти.
От сега нататък, крясъците и пушенето ще случват извън колата.
Мамка му, Алекс! - Излез навън!
Мамка му!
Стига! Не! По дяволите!
Проклятие!
Не му обръщай внимание. Той просто си е такъв.
Какво има в кутията? - Майка ми.
Тя ли е тази, която трябва да стигне до океана?
Къде е, Мари? - Пишка, повръща? Знам ли?
Тенекиеният човек иска сърце.
Това е нелепо. - Човекът каза, че са питали за езерото.
Това езеро е единственото в района, значи трябва да са някъде наблизо.
Спря да вали преди половин час, вече са си заминали.
По дяволите! Пет пропуснати обаждания.
Боже мой!
Какво има? - Те са.
Okay, okay.
Нека да се приближим бавно и спокойно.
Винсент! - Или не.
Винсент!
Алекс?
Д-р Роуз?
Татко?
Веднага ела!
Какво ще правим сега? - Винсент, ела веднага!
Целуни ми задника!
Сега просто иска да ме ядоса. - Успокой се!
Къде е Мари? Какво правиш?
По дяволите! Мари! Мари!
Къде си, Мари? Трябва да тръгваме! - Защо? Какво стана?
Баща ми е тук. Алекс, влизай в колата!
Влизай в шибаната кола! Алекс!
Излез! - Не ме докосвай!
Къде са ти нещата? - Мамка му! Путка!
Хайде! Махаме се!
Опитвам се да съм добър с теб, а ти ми отвръщаш по този начин?
Добре ли си? - Мисля, че да.
Пила ли си нещо?
Проваляш всичко, с което се захващаш!
Това... Не! Мамка му!
Дори не можеш да си довършиш изречението.
Винсент!
Спри! Къде си мислиш, че отиваш? Просто ще ни зарежеш тук ли?
Имате кола. Да, но нямам телефон.
Нямаш телефон...
Ето ти го скапания телефон!
Хей!
Следващия път не искам съквартирант! - Алекс!
Изчакайте ме! - Побързай, Алекс!
Мръсни ръце! Мръсни ръце! - Влез в колата, за бога!
Успяхме! - Колата е толкова чиста.
Не мирише на цигари. Харесвам баща ти. - Ако го искаш, твой е.
Ще се блъснем! - Винсент, внимавай!
Какво правиш? Спри с тези тикове!
Ще излезем от пътя! - По дяволите!
После аз съм бил лош шофьор.
Съжалявам. Добре ли сте? - Мили Боже!
По-добре да кара някой друг.
Разбирам, защо Винсент иска да избяга. - Гледай си работата!
Това правя. Момичето е болно и трябва да се храни.
Аз пък трябваше да държа реч преди три часа,
но вместо това съм тук с лекарка, по-некомпетентна от сина ми.
Проектираш емоциите си върху мен. - Моля? Какво проектирам?
Обиждаш ме, за да компенсираш факта, че си лош баща.
Разгадала си ме. Трябваше да сториш същото с Винсент.
Това е нелепо.
"Имбрейс". - Моля?
Колата ми има "Имбрейс". - Много хубаво.
Това значи, че мога да я проследя с телефона си.
Къде е той? Не, не, не!
Сега пък какво? - Оставих го в колата.
Колата е там. - Говоря за моята.
Моля кажете дестинацията си. - Океана.
Не е открито.
Трябва да кажеш името на плажа или нещо такова.
Не го знам. - Не съм учуден.
Тогава името на близък град. - Лос Анджелис.
Дестинация Лос Анджелис.
Не! Няма да ходим в Лос Анджелис! Там е свърталище на болести.
Ракът на дебелото черво го разяжда! - Трябва да има плажове по-близо.
Сан Франциско? - Иска ти се.
Млъкни! - Накарай ме, Алекс!
Това значи, че трябва да ме докоснеш.
Не искам да пипам хилавите ти, птичи ръце.
Птичка ли ме наричаш? Аз съм малка птичка.
Остави ме! Не виждаш ли, че карам.
Просто ми кажете къде отиваме.
Не знам. Била съм в Санта Круз. Може да отидем там.
Какво по дяволите правиш?
Какво има, Алекс? - Мисля, че прегазих нещо.
Ами ако е човек. Не искам да ходя в затвора!
Доста по-сбъркан си, отколкото предполагах.
Стига! Не си прегазил никого. Минахме през дупка.
Сигурно е било бременна жена. Убил съм бебето!
Успокой се! Не си убил никого! Няма нито жена, нито дете.
Просто млъкни и потърси тялото. Хайде!
Не виждам никакво тяло. - Тук също няма нищо.
Боже мой!
Ето го.
Къде? Къде? - Отсреща.
По средата на пътя. - Къде? Насреща ни ли?
Малко по-встрани.
Не виждам нищо.
Именно. Минал си през дупка.
Добре ли си?
Съжалявам. Наистина ми се стори, че ударих някого.
Аз пък мисля, че съм дебела. Всеки с проблемите си.
Откъде се чува това?
Ало? Сигурно сте доволни от себе си?
Господин Роудс! Как сте?
Страхотно. - Много съжалявам да го чуя.
С какво мога да ви помогна? Искам да говоря със сина си.
Не! Не мога. - Той не иска да говори с вас.
Дай ми го!
Не мисля, че ще си промени мнението, само защото викате.
Ще докладвам колата за открадната. Полицията ще ви арестува.
Каза, че ще пусне колата за издирване и ще ни арестуват.
Ще ме депортират. - Не. Няма да го направи.
Откъде знаеш?
Не би рискувал за такава лоша реклама.
Доверете ми се. - Сигурен ли си?
Абсолютно.
Какво е първото му име? - Робърт.
Роби? Може ли да ви наричам Роби?
Супер, благодаря ви.
Благодаря ви за загрижеността, но ще рискуваме.
Ако срещнем полицаи, просто ще настъпя газта.
Сигурна съм, че ни дадат по телевизията.
Сигурно ще ни заловят. Така става с бандитите.
Очаквам с нетърпение да ни хванат. Камерите добавят по някое килце,
но мисля, че напълно ще си заслужава.
Ало? Там ли сте още?
Още нещо! Две неща!
Грешиш в преценката си за мен. Никога повече няма да ме видиш.
Какво ти каза тя? - Заплаши ме.
А той? - Каза, че не съм прав.
Това го знам и аз.
Не можем да ги проследим. Трябва да мислим като тях.
Къде бихме отишли? - Какво имаш предвид?
Току-що си наругал баща си. Къде би отишъл?
Не бих го направил. Уважавах баща си.
Тогава си представи, че баща ти е казал, че не ставаш за нищо
и дори не можеш да говориш като нормален човек.
Къде би отишъл?
Мисля, че знам накъде са тръгнали.
Внимателно!
Права си. Сигурно вече не произвеждат части за тази кола.
Откъде знаеш как се прави всичко това?
Да речем, че невинаги съм бил в политиката.
Какво?
Ябълката не пада по-далеч от дървото.
Дан, налага се да отменим всички ангажименти
за близките няколко дни.
Не знам. Измисли нещо.
Стига да не губим гласове, всичко е наред.
Знам, Моника.
Разбирам.
Беше просто дупка, Алекс. Не е нужно да спираш.
Какво по дяволите? Мъртви бебета на пътя.
Минахме през дупка.
Събуди се!
Добре ли си? Не.
Ти? Не.
Предлагам да спрем в някой мотел за няколко часа.
Страхотна идея.
Гладен съм.
Трябва ни бензин. - На мен храна.
Трябва ти лоботомия. - Мълчи, Скелетор!
Млъкнете и двамата. Трябва ни план.
Един пълни бензин, друг краде, трети отвлича вниманието.
Аз ще крада. - Ще те хванат още преди да си излязъл.
Ти пълниш резервоара. - Отказвам.
Не ме докосвай! - Ще те хвана!
Разбрах ме се. - Анално избелване!
Явно ти ще отвличаш вниманието.
Роден съм за тази работа.
Това ли е всичко. - Да, благодаря.
Дължите 5.95.
Мога ли да ви помогна? - Не благодаря.
Пич, дължиш 5.95. - Да, извинете.
Нещо друго?
Не.
Какво стана вътре? Нямам идея.
Това никога не се е случвало преди.
Къде ми е храната? - Нищо не стана.
Значи от цялата работа имаме само едно списание?
Това е отвратително.
Не мога ли поне веднъж да спечеля нещо от болестта си?
Нещата се случват в най-неподходящите моменти,
точно когато най-малко ми трябват.
Успя да кажеш четири изречения без никакъв проблем.
Да, но изруга десет пъти.
Млъкни...
...Алекс
Пак започваме. Добре дошли в лудницата.
Точно сега ли? Точно сега?
Да изчезваме, преди да е разбрал, че нямаме пари за бензин.
Не, аз влизам вътре и ще си взема нещо за ядене.
Чакайте ме тук и бъдете готови да бягаме.
Честно ли?
Добър вечер, господине. Къде са латексовите ръкавици?
Успокой се, Винсент.
В главата ми има един клоун, който осира мислите ми.
Кара ме да правя неподходящите... Мамка му!
Най-неподходящите неща, когато най-малко трябва.
Никога не мога да съм напълно спокоен.
Защо не ядеш?
Моля?
Моят мозък е повреден, а ти просто трябва да ядеш.
Не е толкова лесно. - Защо?
Бързо! Да тръгваме!
Как го направи? - Карай!
Мили боже.
Задръж го повече. Точно така.
Защо правим това? - Може да помогне за тиковете.
Какво ще правиш, след като стигнем до океана?
Не знам. Не планирам толкова напред.
Аз искам куче.
Да, определено си напушен.
Не лъжа, винаги съм искал куче, но баща ми не разрешаваше.
После...
След развода се грижих за майка ми, а това беше доста тежко.
Сега си свободен...
Не трябва да се грижиш за никого.
Не знам кое е по-зле, това че се изходих в гората
или това, че задникът ми мирише на ароматни кърпички.
Това, което си представих, е най-зле.
Трева ли пушите?
Не.
Ужасна си.
Стига, върни се.
Обичаме те.
Обожавам да го дразня.
Какво плетеш? Примка?
Още ден в клиниката и щях да направя и това.
Какво стана с д-р Роуз?
Танцуваш ли? - Да.
Това е валс. - Знам.
Не знаеш нищо. - Покажи ми.
Добре, да започваме.
Ще изглеждам по-добре без тази шапка.
Yeah, uh...
Тази ръка тук. - Добре.
Другата ето тук.
Горе главата. Стойката е много важна.
Започваш с десен крак напред. - Ясно.
Добре, готов съм. - Готови? И...
Добри сме. Даже доста добри.
Завърти ме.
Видя ли? Супер е!
Съжалявам.
Хора, в тази кола има дори списък с филми!
Целуни ме както трябва.
Не мога да заспя.
Сигурно защото успя да поспиш в колата.
Онова момиче... - Мари?
Защо не се храни?
Анорексията е вид умствено заболяване.
Дори да е кожа и кости, тя вижда тлъстини.
Да, но няма да умре от това нали? Човек може да живее седмици без храна.
Получи сърдечна криза преди известно време...
Вчера я заплаших, че ще я храня насила през тръба.
Тогава е решила да избяга.
Вината не е твоя.
Просто си си вършила работата.
Добро утро.
Облякъл си ми якето.
Поведенческо упражнение.
Мислиш ли, че има много път до върха?
Да ти приличам на екскурзовод?
Хайде да отидем. - Не, но може да кажем, че сме ходили.
Не съм се качвал на планина преди. - Ами ако не е хубаво?
Може да е прекрасно. - Може да е опасно.
Може да е вълнуващо. - Може да умрем.
Може да оцелеем!
Стига сте викали! - Той има Синдромът на Турет.
Отиваме на върха! - Моля?
По дяволите! - Ще ги намерим.
Добре, печелиш. Отиваме в полицията. - Благодаря.
Далеч ли е? - Вече се приближаваме.
Добре ли си? - Да го духаш!
Внимавай с Мари! - Моля?
Не се залъгвай. Тя не те обича.
Благодаря за съвета. Мамка му!
Проблемът е в нея, а не в теб. - Откога стана такъв експерт?
Дори не можеш да се ръкуваш с хората.
Това е просто растение.
По дяволите! - Змия!
Махни се от пътя! Трябва да сляза!
Мисля, че сме там след стотина метра.
Ехо!
Каква гледка!
Аз съм Алекс в Страната на Чудесата!
Любимите ми!
Какво по дяволите правиш?
Какво имам по лицето си? - Майката на Винсент.
Така ти се пада, изчадие! Не трябва да пипаш чужди неща!
Странно е, че го казваш, при положение, че всичко започна по подобен начин.
Мамка му!
Не съм крал храната или бензина. Платих за тях.
С какви пари?
Откъде ги взе?
Мои са.
Значи си имал пари през цялото време?
Да не мислиш, че щях да ги оставя без надзор.
Защо не каза нищо? Щяха да ни послужат добре.
Може да не съм добре, но чак да финансирам похитителите си...
Да, но на бензиностанцията... - Продавачът не те ли гонеше?
Платих му.
Защо?
За да си помислите, че съм свестен.
Не знаете какво ми е.
Имам какво да покажа, но глупавите ми ритуали
само развалят всичко.
Светът ми става все по-малък и малък. Затворен съм в скапана клиника.
Бих дал всичко да се оправя, но не мога и дори вината не е моя.
Беше готино как излезе с бягане.
Така е, отстрани изглеждаше много добре.
Обичам те.
Хей.
Мисля, че е време да тръгваме.
Алекс ни чака. - Да.
Да тръгваме.
Мамка му.
Мари? - Идвам.
Алекс си е тръгнал. - Моля?
Алекс си е тръгнал. Колата я няма.
По дяволите!
Активирах му сметката. - Благодаря ти.
Какво да кажа на Дан за довечера?
Не знам. - Робърт, току-що си взех роклята!
Става въпрос за сина ми, Моника!
Ще се изпикая. - Добре.
Къде си, Мари?
Да не те нападна мечка?
Да продължаваме.
Винсент!
Къде по дяволите е той?
Какво сте ме зяпнали? Проблем ли има?
Да вървим.
Нещо ново? - Не. По дяволите.
Това е глупаво. Трябва да го изчакаме до колата.
Почакай! Чуваш ли?
Какво?
Бах.
Алекс? - Не съм ви поканил.
Добре ли си? Психопат!
Търсихме те навсякъде. - Не съм ви молил да го правите.
Открадна ни колата, задник такъв. - Какво друго да направя?
Да стоя и да ви гледам докато се чукате до припадък?
Хайде да тръгваме, Винсент. Остави го.
Не си заслужава. Да тръгваме.
Точно така! Последвай кучката до края на света!
Млъкни, Алекс! - Тя те използва.
Можеш да бъдеш какъвто поискаш!
Да не мислиш, че е с теб, защото си най-страхотният мъж на света?
Затвори си устата!
Да не мислиш, че и харесва как се гърчиш.
Просто и трябва публика, докато се самоубива с глад!
Хайде, Винсент. Стига!
Трябва и някой, който да почисти мръсотията след нея
и ти си перфектният човек за работата.
Просто спри, Алекс!
Избяга, за да осъществиш предсмъртното желание на майка си.
Голям герой, няма що!
Винсент, спри!
Мислиш, че си по-добър?
Мислиш, че си по-добър от нас? Не ставаш за нищо!
Ще се оправиш, Алекс. Сега ще донеса кърпа.
Успокой се, това е само кръв! Твоята кръв!
Оставете ме на мира! Получихте си колата.
Успокой се! - Ваша е! Просто тръгвайте!
Няма да тръгнем без теб. Шибан терорист.
По дяволите!
О, не! - Какво?
Имаш ли резервна?
Скапан боклук!
Ябълката наистина не е паднала по-далеч от дървото.
Може би си права.
Измежду приятелите ми аз бях един от първите, на който се роди дете.
Винсент беше невероятен. Доста палав, но невероятен.
Кога започва да показва симптоми? - Втори или трети клас.
Учителката му ни каза...
че бил много изразителен.
Сигурно ти е харесало? - Разбира се.
Мислихме, че е прост етап, който ще отмине с времето.
Но нещата се влошиха?
Нещо в мен умря, когато чухме диагнозата.
Всичките ми мечти и надежди за него умряха.
Всеки път, когато го гледах как псува и се гърчи...
...имах чувството, че гледам нечие чуждо дете.
Нечий чужд проблем.
Съчувствах на него и на родителите му.
После ми каза "Татко".
"Татко"!
"Мамка му, татко!"
Знам, че е ужасно, но се срамувах от него.
Хората ни гледаха със съжаление.
Гонили са ни от ресторант, кина, дори веднъж и от самолет.
Аз просто исках...
друго дете...
и той го знаеше.
Виждаше го в очите ми.
Не мисля, че някога ще ми прости за това.
Явно е способен на много повече отколкото си предполагал.
Нещо? - Нищо засега.
Нищо ново и в клиниката. - Той е прав.
Наистина не го познавам. Защо мислиш, че ще дойде тук?
Снимката е правена отсреща.
Красива е. - Виждаш ли колко е щастлива?
Може да видиш още нещо? - Какво?
Фотографът също е бил много щастлив.
Спокойно, Алекс! Беше просто дупка.
Състезание до водата?
Винсент!
Хайде, Мари!
Мари! Мари!
Боже мой!
Мари, добре ли си?
Потърси помощ!
Повикай линейка!
Бързо!
Мари?
Чуваш ли ме?
Мари, тук съм!
Назад!
Водим я в болницата в Санта Круз. Може да ни чакате там.
Погрижете се за нея.
Д-р Флорес, наберете 118.
Д-р Флорес, моля наберете 118.
Здравей. - Хей!
Как си?
Мари, успокой се. Всичко е наред.
Моля те, послушай ме! Бъди спокойна.
Родителите ти идват. - Не.
Помогни ми да се махна.
Да ти помогна? Ти беше умряла, но те върнаха.
Поне махни връзките.
Мари, просто те моля да ме изслушаш за момент.
Можем да продължим. Само аз и ти, без Алекс.
Ще отидем, където пожелаеш.
Не мога да се грижа за теб. - Аз съм добре.
Не мога да те излекувам. Съжалявам.
Винсент...
Просто обещай, че ще ме намериш.
Къде отиваш? - Ще те чакам
Къде отиваш? Моля те върни се!
Винсент, ти ме обичаш! Моля те!
Винсент, върни се!
Добре ли си? - Пука ли ти?
Винсент, спри!
Винсент! - Какво искаш от мен?
Нищо.
Може ли просто... - Аз също не искам нищо от теб.
Просто искам да поговорим, но ти правим нещата много трудни.
Аз ги правя трудни? Може би е защото имам Турет.
Спри! Не бъди такъв!
Да не бъда какъв? - Мен!
Вярно е, имаш моя характер, но останалото не си ти.
Приличаш повече на майка си и слава богу, че е така.
Ако приличаше само на мен, щеше да значи, че съм се провалил.
Не бих могъл да живея с това.
Тя също не беше перфектна. - Така е.
Но ми се искаше да имах поне половината от нейния кураж.
Беше много силна жена.
Явно не е било достатъчно.
Почакай.
Мисля да поостана замалко.
Ще се опитам да отида сам до магазина.
Изглеждаш ужасно. - Добре съм.
Наистина ли?
Не съм бил по-добре.
Ще се видим скоро. - Надявам се преди Коледа.
Винсент, почакай.
Ще ми я дадеш ли? Знам къде иска да отиде.
Благодаря за костюма.
Почакай!
Какво правиш тук? - Поведенческо упражнение.
Кога ще посетим Мари? - Утре сутринта.
Първо трябва да намерим хотел. - Добре, но съм гладен.
Яж латекс, путко! - Тази дума много ти харесва.
Някога броил ли си колко пъти на ден я казваш?
62,175...
Четири милиона и половина...