щоб всі підкорити…
Перстень єдиний,
щоб всі віднайти…
Будь у добрі, Арагорне.
Ти даєш надію людям.
Для себе...
...в мене надії не лишилося.
Слався, Еаренділе, найяскравіша із зірок!
Із зітханням,
ти відвертаєшся.
Із тим, що в серці глибоко,
слів, щоб сказати, не лишається.
У смерканні,
ти побачиш, що світ змінився назавжди.
І дерева вже вбираються із зелені у золото.
І сонце вже згасає.
Аби ж тільки мати змогу обійняти тебе.
З-за Великого Моря, до Середзем'я я прибув.
І в цьому місці залишуся я та мої нащадки аж до кінця світу.
Дякую тобі.
Море кличе нас додому.
Синхронізація аудіодоріжок та редагування субтитрів: Demrandir
Annie Lennox - Into the West
Поклади свою
милу та втомлену голівку.
Настає ніч
ти дійшов до кінця своєї подорожі.
Засинай,
хай тобі насняться ті, що йшли до тебе.
Вони кличуть
з далекого берега.
Чому ти плачеш?
Чому на твоєму обличчі сльози?
Скоро ти побачиш і сам,
що всі твої страхи минуть.
У моїх руках ти в безпеці.
Ти лише спиш.
Що ти бачиш на горизонті?
Чому кричать білі чайки?
За морем сходить блідий місяць.
Прибули кораблі, щоб доправити тебе додому.
І усе обернеться на срібне скло.
Світлом на воді проходять усі душі.
Надія згасає
у світ ночі.
Падає крізь тіні
зі спогадів та часу.
Не кажи,
Що ми прийшли до кінця.
Білі береги кличуть,
ми з тобою ще зустрінемось.
І ти будеш тут, у моїх руках.
Ти будеш спати.
Що ти бачиш на горизонті?
Чому кричать білі чайки?
За морем сходить блідий місяць.
Прибули кораблі, щоб доправити тебе додому.
І усе обернеться на срібне скло.
Світлом на воді
проходять сірі кораблі
на захід.