4 дни по-рано...
Съжаляваме, номера, който набрахте, е неактивен.
Моля проверете, или опитайте отново.
Емили.
Скъпа. Емили.
Къде сме?
Близо до Хилс Роуд.
Какво ти е? - Не знам.
Това е извънредно включване за окръг Монтгомъри. Моля изчакайте.
Господи.
Ранена си.
Емили ти си ранена. - Добре съм.
Кажи ми какво да направя. Как да... как да ти помогна?
Не можеш.
Обичам те, Джим.
Не. Не. Ще се справим с това.
Ще те заведа до болницата и всичко ще е наред.
Искам да... Емили, дръж се.
Емили.
Емили, събуди се!
Събуди се... Недей...
Недей.
Моля те, недей.
Моля те, не ме оставяй.
ИЗВЪНРЕДНО ПОЛОЖЕНИЕ
Ехо.
Окръг Монтгомъри.
Предаваме на живо последните събития
случили се в окръг Монтгомъри, където имаше експлозия.
Опитваме се да ви представим ясна информация,
но за съжаление наистина не знаем какво се е случило.
По-рано тази сутрин към 7:30 стана ясно,
че в окръг Монтгомъри е имало експлозия.
Засега не знаем дали е дело на терористи или инцидент.
Все още е рано да се правят изводи.
Надяваме се това да ни каже нашият репортер
с който имаме сателитна връзка от мястото на инцидента.
Бил, там ли си?
Да, Ейми, благодаря ти. Все още не знаем много.
Това, което мога да кажа е, че армията е тук
и не позволява на никой да преминава, а това е доста обезпокоително...
...постоянно прииждат военни хеликоптери.
Идват отвсякъде, но никой не ни дава информация.
Всички мобилни връзки са прекъснати.
Стационарните телефони все още работят в рамките на окръга.
Това вероятно е процедура на военните
градът е под карантина.
Разбрахме, че има дим в небето.
Можеш ли да ни покажеш?
Да, аз съм от другата страна
западно от Монтгомъри и когато погледна на изток
виждам огромен облак дим идваш от земята.
Засега мога само да гадая относно причината.
Виждам, че военните са с противогази.
Искат от репортерите да напуснат зоната.
И да си призная...
Опитвам се да...
Един момент, Ейми. Нещо се случва.
Един мъж се приближава. - Бил, там ли си?
Има човек, който идва към нас...
Господи. Божичко!
Застреляха човек, който се опита да премине...
Божичко!
Какво става? Какво се случи?
Бил.
Бил, отговори ни.
Някой ще ми каже ли какво става?
Голям брой военни самолети излитат в момента
от съседния окръг.
Аз съм южно от летището и...
...навсякъде около мен. Готови са да напуснат.
Хеликоптерите са навсякъде, небето буквално почерня.
Всички са във въздуха...
Предполагам, че е обявена евакуация.
Толкова са много, че не мога да ги преброя. Потресаващо е...
Ехо!
Има ли някой?
Знам, че си там!
Имам оръжие и ще го използвам, по-добре се покажи!
Това е последният ти шанс! Покажи се!
По дяволите!
Хайде де.
Ало.
Ти ли си човекът от плевнята?
Кой си ти?
Благодаря на Бога. Опитвах да се свържа с някого.
Чух изстрели. Добре ли си?
Откъде знаеш къде съм?
Светлините. Ние сме малко по-надолу от теб.
В склада на север.
Джули, светни лампите.
Виждаш ли ни?
Да.
Каза, че ни видя. Колко сте?
Само аз. Ти?
Трима. Тук сме в безопасност.
Ти си първия, с който се свързахме откакто това се случи.
Имаме достатъчно храна и вода. Ще ни стигне поне за седмица.
Как се справяш?
Зле.
Ако искаш може да се присъединиш към нас.
Ще се пробваш ли?
Имахме късмет. Не те видяха.
Аз съм Скот. Говорихме по телефона.
Имаш ли си име, или да те наричам "човекът от телефона"?
Джим. - Приятно ми е, Джим.
На мен също. - Искаш ли да те разведа?
Какво мислиш?
Чудничко, нали?
Огромно е.
Скот. - Джим, това е съпругата ми, Джули.
Приятно ми е. Нещо за пиене?
Вода би било чудесно. - Разбира се.
Ела, Джим, чувствай се като у дома си.
Както виждаш имаме доста място.
Всички изходи са заключени отвътре, за да излезеш, е нужен ключ.
Няма прозорци, така можем да сме на светло колкото искаме.
Там имаме и генератор. От време на време го зареждаме.
Това е чудесно. - Да, имахме късмет.
Съседът ни е собственик на мястото.
Това е единственото място, за което се сетих.
Какво има горе?
Предимно офиси. Тук съхраняваме запасите си.
Ако някой от онези влезе тук можем да се барикадираме.
Да се качиш тук става само през вратата там.
Но това е само в краен случай.
Кой е това?
Това е Екс. Не е от разговорливите.
Какво й се е случило? - Не знаем.
Преди да дойдем с Джули тук я намерихме в канавката до шосето.
В началото помислихме, че е една от тях, но после проговори.
Предложихме й да дойде с нас... и ето я тук.
Сигурен съм, че ще се разбирате. Дай й малко време.
Скот. - Да?
Джим сигурно е гладен. Неудобно ми е, че не му предложихме.
Разбира се, скъпа.
Гладен ли си?
Извинявай.
Няма проблем. Има достатъчно за всички. Не се притеснявай.
Джули ще ти изпере дрехите. Обича да се грижи за всички.
Благодаря.
Надявам се това легло да ти е удобно.
И, прощавай ако чаршафите миришат лошо.
Само с това разполагаме тук.
Всичко е наред.
Мисли за това все едно си на летен лагер.
С изключение на това, че не можем да излезем да се забавляваме.
Поспи. Ще говорим утре.
Здравей.
Изглеждаш перфектно.
Какво правиш тук? - Имам изненада за теб.
Настъпи ли момента?
Мислех, че пестим парите за преместването.
Не беше скъпо.
Добре, но побързай, не искам да закъснея.
Какво е? - Ще видиш.
Господи, къде го намери?
Спрях да кажа здрасти на Джони и го видях на рафта.
Реших, че трябва да го имаш.
Изглежда като онзи, който имах като хлапе.
Сигурна бях, че ще ти хареса.
Не се тревожи ако ти нямаш нищо за мен.
Няма да е проблем. Исках да направя денят ти щастлив.
И аз имам нещо за теб. - Не си забравил?
Не мога да забравя тези две години. - Добре, къде е?
Довечера. - Не, стига, моля те.
Искаш да разбереш къде е? Без да го отваряш, само ще погледнеш.
Обещавам.
Добре, в горното чекмедже.
Отне ми много време преди да ти го дам.
Всъщност чаках още от първия ден, в който те срещнах.
Реших, че днес е най-подходящия момент?
Честита годишнина.
Може ли да го отворя?
Довечера.
Може ли да ти кажа отговора си?
Не.
Трябва да...
Изглежда днес и двамата ще сме на работа.
Не почиваше ли днес? - Трябваше, но се налага да отида.
Знаеш ли какво може да направиш?
Можеш да приготвиш леглото. - Какво каза?
Не чувам... - Ясно.
Знаеш ли? Току-що тръгнах, не мога...
Да, обичам те. - И аз те обичам.
Извинявай.
Не исках да те уплаша.
Ако искаш да си сам, мога да... - Не.
Всичко е наред.
Искаш ли питие?
Благодаря.
До момента преброихме седем.
Около сградата.
Някои са по-близо, и всеки ден стават повече.
Мисълта, че може да са наши познати е шокираща.
Защо не сме като тях?
Джули и аз си зададохме същия въпрос.
Така и не се сетихме за логичен отговор.
Какво е твоята история? Как се озова в този склад?
Когато чух сирените тръгнах към дома на Робърт Бенигсен.
Съседът отсреща.
Когато отидох вратата беше строшена.
Нещо не беше наред.
Бяхме в добри отношения затова реших...
Влязох, след като не отговориха на почукването.
След като влязох чух шум от стаята в дъното.
Нещо, което никога не бях чувал.
Любопитството ми ме подтикна и...
Реших да видя какво става.
Отворих вратата. Робърт беше там.
Тогава видях нещо, което... никога няма да забравя.
Знаех, че това място е негово, грабнах ключовете...
и дойдох тук.
Ще те оставя. Имаш нужда от сън.
Какво видя?
Какво правеше той, когато го намери?
Ядеше съпругата си.
Джим, откри ли нещо? - Да, има доста неща.
Господи. - Виж това.
Отговорът на проблемите ни.
Това нещо е било тук.
Намери ли нещо в другите стаи? - Да, виж това.
Намерих го в шкафа. Ако го свържем към мрежата
можем да засечем някоя радио връзка.
Това са добри новини.
Гладен ли си? - Скот, аз винаги съм гладен.
Ще кажа на Джули да ни забърка нещо.
Супа или яхния?
Нямам претенции. - Значи яхния.
Какво слушаш? Касета?
Не ти се представих, аз съм Джим. - Според теб пука ли ми?
Извинявай.
Опитах да подхвана разговор.
Просто бях любезен. - Добър опит. Сега ще се разкараш ли?
Откъде взе това?
Намерих го. - Къде го намери?
В другата стая.
Не беше ли в една голяма червена чанта?
Това са моите проклети шоколадчета.
Вземеш ли още едно, ще ти отрежа оная работа докато спиш.
На пресконференция рано тази сутрин,
военните излязоха с изявление твърдейки, че
последиците от бедствието е заради вещества във въздуха.
В резултат на химически или вирусни опити.
Учените установиха, че най-вероятно тези вещества
са факт след експлозията в западната част на страната
преди няколко дена.
Сега въпроса, който си задаваме, е: Каква е била причината за експлозията?
Трябва да е на химически завод.
Не мога да мисля за нищо друго, освен кой е виновника.
За какво съобщават? - По телевизията казват експлозия.
Да, и? - Онзи черен облак, който видяхме...
Той беше в посока Ресида, нали?
В тази част е най-голямата фабрика за химически оръжия в страната.
Господи.
Вероятно използват разни нервнопаралитични вещества.
Да, нервнопаралитични вещества, химически оръжия.
Затвориха я през 80-те. Запечатаха веществата в контейнери.
Казаха, че са нестабилни. - Явно не са ги запечатали добре.
Има един.
Къде? - На юг от водната кула.
Откъде идват? - Нямам представа.
Докато те са там в момента само това има значение.
Това, което ще правя е да ги елиминирам.
Колко са? - 11, без тези от южната страна.
Скот, скъпи? - Да.
Ще ни донесеш ли вода? Почти е свършила.
Разбира се, скъпа. - Благодаря.
Светът се свършва, а тя иска да домакинствам.
Но това, което е пропуснал да спомене, е каква е ситуацията.
Получаваме обаждания от цялата страна,
всички ни питат, като че ли ние знаем какво става...
Не съм ти пипал шоколадчетата.
Не мога да заспя. - Добре дошла в клуба.
Какво е това? - Нищо.
Седни. - До теб?
Не.
Супер.
Алекс. Повечето ме наричат Екс.
Алекс.
Коя е тя?
Името й е Емили.
Може ли да погледна?
Красива е. Какво стана?
Не ми се говори за това.
Какво се случи на теб? Каква е твоята история?
Сложно е.
Сложно или не ти се говори за това?
Сложно и не ми се говори за това.
Аз...
наложи се да се преместя при родителите си преди година.
Животът в града не беше какъвто си го представях.
Не можах да си намеря работа, нямах приятели, нямах пари.
Родителите ми ми осигуриха една стара стая.
Докато си стъпя на краката...
но това не продължи дълго.
Една вечер се прибрах
и ми казаха, че вече не издържали поведението ми.
Тръгнах си и спрях да им говоря.
А сега дори не мога да им кажа, че съжалявам.
Не мога да им кажа колко ги обичам.
Бях ужасна дъщеря.
Всичко е наред, няма проблем.
Съжалявам. - Всичко е наред.
А и не само ти се чувстваш по този начин.
Може и да не ми повярваш...
Емили беше единственият ми приятел.
Само преди седмица живота ми се нареждаше чудесно.
Щях да поискам ръката на любимата си да се ожени за мен.
Да напуснем този град.
Да започна нова работа.
Нови приятели, сещаш се?
Вместо това, аз... боря се...
за живота си, в един склад.
И загубих единственият си приятел.
Можем да бъдем приятели.
Бих искал.
Чу се от задната врата.
Джим... Джим...
Какво ще правим? - Качи се горе и заключи вратата.
Няма да отваряш, освен на нас.
Разбра ли ме? - Да.
Тръгвай!
Какво мислиш? - Стой тук.
Какво виждаш?
Не виждам никой.
Пусни ме да вляза.
Как се казваш? Откъде идваш?
Търся дъщеря си. Виждали ли сте я?
Не. - Отворете ми. Трябва да вляза.
Какво мислиш? Да я пуснем ли?
По-добре да я пуснем.
Откъде идвате? Виждали ли сте някой от онези?
Идвам от града. Заобиколих ги. Моля ви, отворете.
Нещо не е наред с нея. - И ти би бил, ако си навън.
Дай ми фенерчето. - Какво?
Дай ми го.
Очите й.
Моля ви, отворете.
Махай се оттук или ще стреляме! - Пусни ме да вляза!
Застреляй я, Джим. - Разкарай се, веднага!
Пусни ме да вляза! - Стреляй, Джим. Гръмни я!
Около 6:30 тази сутрин,
малък батальон на морската пехота ще проведе спасителна операция
по западните граници на окръг Монтгомъри.
Твърдят, че мисията ще протече бавно,
но са твърдо решени да намерят оцелели.
Здравей.
Съобщиха, че ще изпратят спасителен отряд, но...
Добри новини.
Исках да ти благодаря, за снощи.
Оценявам подкрепата ти.
Невинаги разкривам проблемите си, но ти благодаря.
За нищо. - Супер.
Продължаваме да виждаме все повече въздушни пратки
над окръг Монтгомъри. Всяка една от тях
съдържа храна, вода и медицински...
Раптор, чувате ли ме?
Раптор, слуша.
Позиция 257.
Свършили са.
Добре ли си?
Да, малко съм объркана.
Джим! Джим, ела тук!
Какво има?
Уловихме сигнал. - ... 27259.
Разбрано. - Досега нищо и след това... гласове.
Някой има ли връзка с Раптор?
В момента отиваме натам.
Къде се намирате?
Какво е това? - Позиция 270, край.
Разбрано, позиция 270. - Изключете го.
Какво? - Изключи го.
Защо го направи?
Какво е това? - Хеликоптери. Отиваме си вкъщи!
Виждам ги!
Твърде далеч са. Няма да ни видят.
Майната му.
Скот. Скот, не!
Скот! Скот, не!
Помогнете! Тук долу!
Скот, върни се!
Помогнете! Тук долу!
Скот!
По дяволите.
Какви ги вършиш, по дяволите?
Видя хеликоптерите. Опитах се да...
Не ми пука какво се опитваш, Скот! Можеше да загазим!
Кой знае колко от тези неща ни видяха, че сме тук.
Хей! Кой ти дава право да командваш?
Не забравяй, че ние те поканихме тук.
Справяхме се добре и без теб.
Дадохме ти храна, вода.
Ще правя каквото си искам. - Екс.
Опитах се да се измъкнем оттук.
Момчета! Нещо с Екс не е наред!
Какво й има?
Какво й е? - Не знам.
По дяволите, махни се от нея! - Не ме докосвай!
Успокойте се!
Алекс... Алекс...
Мъртва ли е?
Тя е в шок. - Браво, "докторе".
Болна ли е? - Не.
Какво тогава?
Как е тя? - Не е добре. Едва говори.
Какво ще правим, Джим?
Не знам. Както и кога ще ни открият.
Може да минат седмици.
Наясно съм с това, но сега сме в безизходица.
Ще отида да й взема лекарството. - Това е лудост.
Най-близката аптека е на другия край на града.
Ще намеря лекарство. Ще се върна до залез-слънце.
Няма да успееш.
А въздушните пратки?
Какво?
Въздушните пратки. Съобщиха, че в тях има лекарства.
Може би ще имат инсулин, нали?
За какво говори?
Какви въздушни пратки?
Преди да видя светлината в обора ти,
видяхме самолети да спускат разни неща с парашути.
Реших, че са някакви доставки, но не им обърнах внимание.
Бяха твърде далеч от нас. - Къде ги пуснаха?
Югозападно от нас, повечето в тази област.
Вероятно на една миля разстояние.
Това е.
Джим, това е самоубийство. Не можем да преминем незабелязано.
Ще отида сам. - Джим.
Ще взема каквото мога и се връщам.
Не мога просто да си стоя и да гледам как умира.
Ще се наложи да ми разчистиш пътя.
Ще можеш ли?
Ще направя каквото мога, но минеш ли хълма, оставаш сам.
Помни, срещнеш ли онези неща, не бягай.
Така ще привлечеш повече внимание.
Благодаря, че ми напомни.
Имаш 40 минути до свечеряване,
гледай да вземеш каквото можеш и се връщай бързо.
Разбрах. Друг съвет? - Да, не умирай.
Започваме ли?
Ако си на позиция. - Хайде, да го направим.
По дяволите.
Тръгвай!
Скот.
Скоти.
Къде си намираш? Джим. Джим!
Джим, чуваш ли ме?
Джим, обади се.
По дяволите.
Как е тя?
Мисля, че ще се оправи. Трябва да си почине.
Откъде се научи на тези неща?
Годеницата ми Емили беше медицинска сестра.
Така придобих представа.
Справи се чудесно.
Вкусно е.
Не знам още колко ще издържа с тези консерви.
Дано Джули не те чуе.
Не ти казах нищо, но...
Наистина оценявам това, което направи там.
Когато ми помогна, след като онова нещо ме нападна.
И ти би направил същото. - Не съм убеден, че ще мога.
Бях толкова уплашен.
Всичко в мен отказа. Вцепених се.
Ти, от друга страна...
Притежаваш нещо, което аз нямам. Реакцията ти.
Спаси ми живота.
Ще си лягам.
Беше дълъг ден изпълнен с "какво би се случило. "
Лека нощ, Скот.
Лека нощ, приятелю.
Какво стана? - Добре дошла сред нас.
Чувствах се като в кошмар.
Едва ли е по-зле, отколкото сме в момента.
По-добре ли си?
Да, предполагам.
Трябваше да ни кажеш, Алекс.
Притеснихме се.
Притесних се за теб.
Съжалявам.
Всичко е наред.
Изкарала е късмет с теб.
Аз имах късмета да бъда с нея.
Имаш ли нужда от нещо? - Не.
Сигурна ли си?
Да.
Заспивай. Трябва да си почиваш.
Ще говорим на закуска, нали? - Да.
Джим?
Джули, бягай оттук!
Джим! Джим! Помогни на Екс!
Върви! Идвам след малко! - Добре!
Кажи нещо.
Кажи нещо!
Здравей.
Очевидно причината за това е в химическия завод.
Охладител в един от резервоарите е бил в неизправност.
Химикалите са въздействали върху нервната система, но...
явно не въздействат еднакво на всички.
Сигурен съм, че има още оцелели.
Но не могат да се защитават дълго, докато бъдат спасени.
Предавателят се е задействал, след като сте отворили пратката.
Хеликоптер с морски пехотинци беше на разположение.
Ако не беше вашата храброст нямаше да ви открием.
Направихме много тестове и кръвни изследвания и...
решихме, че няма причина да ви задържаме.
Съжалявам за това, което се е наложило да изтърпите.
Ще направим всичко възможно, за да ви помогнем.
Имаш ли въпроси?
Къде са приятелите ми?
Превод: kini