Този филм е продължение на Юмрук на гнева (1972) с Брус Лий,
в който също играе Джеки Чан, но във второстепенна роля.
Останалите актьори от първия филм са същите и в този.
На края на първия филм Брус Лий умира, макар да не го показват.
Филмът е антияпонски, затова японските реплики не са преведени.
Действието се развива през 1900 г.,
когато японците са окупирали Китай след Китайско-японската война, 1895 г.
ШАНХАЙ, 1900 г.
Благодаря.
Донесох ви малко храна.
Сестро, вземи си.
Не си яла от дни. Сигурно си гладна.
Не, не съм.
Сега слушайте.
Знам как се чувстваш
след разрушаването на школата Чинг У.
Тези убийци, японците...
Не трябваше да им се доверяваме.
Но животът продължава. Трябва да ядеш. Иначе ще се разболееш.
Брат Чен беше прав.
Тези японци,... обещават нещо, после не го спазват.
Вижте, ние тримата сме тук. Ще продължим борбата!
Млади човече, наистина се възхищавам на духа ти.
Но какво можем да направим тримата? - Не много.
Но дори да ни убият, има още милиони китайци.
Идеята е достойна, но времето не е подходящо.
Най-доброто, което може да направите е тримата да напуснете Шанхай.
Но още не съм наясно защо искаш да отидете точно в Тайван?
Много просто. Там също има японци.
Там може да имам шанс да се боря с тях и да си отмъстя.
Ясно.
Щом това искате, ще ви помогна.
Кога можем да заминем?
Всичко е готово. Сутринта един кораб ще отплува от Шанхай.
- Всичко ли е наред? - Всичко е наред.
Не се тревожи. Всичко е уредено.
Ще ви отведат на кораба. - Инспекторе, бяхте много учтив.
Благодарна съм ви. Спасихте живота ни. - А, не говорете така.
Сега тръгвайте.
О, г-це Лий?
Преди да заминете само още едно предупреждение.
Тайван е различен... не е като Шанхай.
Хората там са други, така че внимавайте.
Знам. Благодаря.
- Знаеш, че това е опасна игра. - Е, и?
Не мога просто да стоя и да гледам как японците ги избиват всичките.
Знам. Но ако имаш малко акъл, ще заминеш и ти.
Рано или късно късметът ти ще свърши. - Може би.
Но през това време мога да помагам за спасяването на китайски животи.
НОВИЯТ ЮМРУК НА ГНЕВА (1976)
Участват: ДЖЕКИ ЧАН
НОРА МИАО :) ЧАН СИНГ и други
Режисьор: ЛО УЕЙ
ТАЙВАН
Почакай!
Тичай! Тичай!
Чакай малко! Останах без дъх!
Трябва да побързаме, иначе ще изпуснем кораба.
Ами, няма как. Направо останах без дъх.
Ти, малък плъх, да ме караш да тичам. Ще те натупам!
Така ли?
Добре, но първо ме хвани. - Ще те хвана и още как.
Я стига, много си стар. Няма как да ме хванеш.
- Ще видим. - Така ли? Добре, опитай.
- Добре! И ще го направя като нищо! - Ще ти дам преднина.
Няма нужда. Не искам предимства.
- Добре. Готови. Едно,... - Две, три...
Хей, мамиш! Връщай се!
Чичо, блъснах се в тези двама. Всичко е наред, нали?
Какво ще кажеш? Да им наритам ли гъзовете, а?
Никой не идва, Лунг. Давай, напляскай ги!
Виж там!
Боже мой. Това боли!
Копелета. Лайнари.
Мразя ви в червата си. Знаете ли?
Цуни ми гъза. Аре.
Стига толкова, Лунг. Ще се нараниш. Не изглупявай!
А, не се притеснявай. Те не ме разбират.
Нали така?
Мразя ви чак в червата си.
И ще ви натупам.
Нали така? Нали така?
Изчезвай.
Само това ли можеш да кажеш?
- Какъв е проблема? - Помогни ми! Тези пичове ще ме убият.
Ще ме убият! Наистина! - Какво става?
А и ти... дръж се прилично, де.
- Благодаря ви, г-н Тонг. Благодаря. - Няма защо.
Аре, разкарайте се!
Добре. Много си смел.
Е, та кво?
Японците ме удрят, китайците и те, няма разлика.
Боли, независимо кой е.
Лунг, запомни да държиш приличен език.
Съжалявам. Простете му.
Глупав е. Не е негова вината. - Хей, какво значи това?
Хайде, тихо! Сега да вървим.
Чакайте!
Хлапе, Учителят ми иска да те види.
- Много лошо 'начи. - Моля?
Това е заповед, не предложение.
- Заповед ли? - Лунг!
Съжалявам. Не се тревожете. Ще дойде.
Аз ще го накарам да дойде.
- Г-н Хонг, какво има? - Тези японци искат да видят шефа.
Кои са те?
От кабинета на губернатора са.
Заповядайте.
- Г-н Хонг, няма ли да влезете? - А, не, само ги доведох.
Добре.
Вдигни ръцете.
Минавай.
Вдигни ръцете.
Добре.
Хей, натам. Минавай!
Защо идвате тук?
- На посещение. Имам роднини тук. - Как е името ви?
Меалиар.
Това ми е познато.
За пръв път съм тук.
И казвате, че имате роднина тук? Как е фамилията му?
- Су Онли. - Нима?
Какъв ви се пада?
- Дядо ми е. - Вашият дядо?
Е, добре тогава. Минавайте.
- Извинявай. Извинявай. - Проклетник!
Извинете. Съжалявам. Съжалявам.
Извинете.
А вашето име?
Лунг Се Чунг.
Сигурен ли сте, че това е истинското ви име?
На бас, че имате и друго име, нали?
Вие сте проклет бунтовник, дошъл да създава неприятности.
Ами, страхувам се, че ви очакват.
Отведете го!
- Колко стаи ще желаете? - 2 стаи, моля.
Заповядайте.
Тези добре ли са?
- Новопристигнали ли сте? - Да.
- Дълго ли ще останете? - Не знаем още. Извинете.
- Ще донеса малко чай. - Благодаря.
О, тук е хубаво.
Онези койки на кораба бяха много твърди.
Тук е толкова хубаво.
Сестро, струва ми се, че май ще изгубим дебеланчото.
Той е още дете.
Моля? Дете ли? Вече съм убил 6 японци.
Тихо!
Помни, че тук е Тайван, не Шанхай. Не знаеш кой подслушва.
Така че внимавай.
Върви се изкъпи, става ли? Отивам да си легна.
Добре.
- Какво липсва? - Дървената кутия я няма.
Няма я?
Сигурен ли си? - Да.
Съжалявам. Аз съм виновен. Набий ме.
Как можа да я изгубиш? Толкова е важна! Боже мой!
Сега как ще отмъстим за брат Чен?
Виж. Не е ли хубава?
Слушай, в такава хубава кутия би трябвало да има нещо ценно.
Иха, сигурно ни е щастливият ден.
Не се учудвам, че се хилеше като котка, която е лапнала канарче.
- Добра работа свърших. - Хайде, отваряй я!
Слушай, сигурно на хората, изгубили тази хубава вещ им е кофти. Не мислиш ли?
А нас какво ни интересува?
Когато гладуваме, те ще се погрижат ли за нас?
Просто я отвори. - Слушай, нека просто да я върнем.
А? Да я върнем ли? Искаш и двамата да свършим в затвора ли?
Веднага я отваряй! Бързо!
Какво е това?
Ами, сигурно е някакъв специален кралски скиптър.
Да си видял някакъв крал?
- Не, защо? - Ами тогава откъде знаеш?
Имаме проблем.
- Какво е станало? - Учителю, седнете.
Агентът ни пристигна, но беше арестуван веднага.
- Боже мой. - Да, удариха ни.
Как са разбрали за него? Обикновено не са толкова умни.
Тъкмо беше слязъл от кораба. Как са могли да разберат?
- Не знам. Може би някой от нашите... - О, не мисля.
Не може да е от нашите. Те са лоялни.
Нещо друго ще да е. Някой нов да е идвал? Нещо ново?
Г-н Су, днес попаднах на двама японци.
Отиваха в полицията. Аз ги заведох.
Казаха, че са от кабинета на губернатора.
Не мислите ли, че имат нещо общо с това? Може би.
Наздраве, наздраве!
Тези двамата са от кабинета на губернатора
и са много добри приятели на г-н Акумора.
Могат да се бият много добре
и са много умни момчета, специални агенти.
О, приятно ми е да се запознаем.
Здравейте, здравейте!
Нашият изтъкнат приятел г-н Акумора е тук.
Извинявам се за закъснението.
И като извинение, нека да пием.
Кажете ми, г-не, какво попита нашият изтъкнат приятел?
Попита дали тукашните школи по бойни изкуства създават проблеми.
Аз казах не. С ваша помощ всичко е под контрол.
О, не, не. Всичките заслуги са за вас, господине.
Не е така, не е така.
Аз съм японец. Как бих се справил с китайските школи по бойни изкуства?
Е, много сте скромен. С тези умения, които имате
без съмнение бихте били резонният водач във всяка общност по бойни изкуства.
Ласкаете ме. Много мило.
Нашите японски стилове изобщо не могат да се сравняват с китайското Кунг Фу.
О, не, не, не. Не е вярно.
Не се кланям на никоя тукашна школа по бойни изукства,
освен с едно изключение и то е вашата, господине.
Школите по Кунг Фу са добри,
но все пак, според мен, господине,
за град с тези мащаби, имаме твърде много школи по Кунг Фу.
Затова сега може да ги обедините, под ваш контрол.
О, нима мислите, че съм способен да се справя с това?
Е, разбира се! Определено си.
И аз същото бих казала.
Това е интересна идея, но как ще стане?
Ами има твърде много школи. Да видим...
Би Фунг, Ши Конг, Тай Юнг и Янг Тай.
Както казах, твърде много.
Е, сега, някои от тях не са проблем.
Моята школа винаги е подкрепяла вашата школа.
Но има една школа, тази на Су Онли, която е много антияпонска.
Него наистина трябва да държите под око.
Г-н Хонг.
Дядо е основал школа по Кунг Фу?
Не съвсем.
Просто смята, че физкултурата е много важна.
Иначе сме бизнесмени. Занимаваме се основно с чай и дървесина.
Но имаме неписано правило,
че всеки, който работи за нас, трябва да знае Кунг Фу.
Г-н Хонг, бихте ли ми казали защо дядо не ме иска тук?
Дядо ви го прави с добро намерение.
Тайван е окупиран. Японците ръководят всичко тук.
И така, човек трябва да понася много.
А двама ваши чичовци, и двамата с гореща кръв,
бяха убити от японците.
Затова дядо ви е много обезпокоен
да не би да възникнат още проблеми тук.
Никога не съм го знаела.
Но сега той е съвсем сам тук. Защо да не остана?
Мисля, че това, което го притеснява е че сте млада и красива.
Японците не подбират, особено младите момичета.
Затова е толкова уплашен. Няма да сте в безопасност тук.
Но той се оправя сам. Това не е хубаво.
Сигурно е самотен. Как издържа?
Той е самостоятелен човек.
И все пак вие сте на първо място. Поне така смята той.
Не бива да мисли така. Греши.
Не ми разправяй, че греша.
Не може да останеш тук. Тайван не е безопасно място.
Разрешавам ти да останеш 2 седмици.
Където и да отида, няма да е същото като в Шанхай, това е ясно.
Така че къде да ида? - "Няма да е същото" ли? Защо?
Защото Учителят в моята школа беше убит от японците.
И заедно с моите приятели, които също са ученици на Чинг У,
успяхме да избягаме.
Ако се върнем, японците ще ни убият.
В такъв случай трябва да напуснете Тайван.
Ще съм ти бреме, а?
Бреме ли? Мислиш ли, че на моята възраст ме притеснява това?
За теб се притеснявам!
Значи да ходя да се крия? Това ли искаш?
А защо не?
Твоето Кунг Фу не може да се противопостави на пушките.
Нима смяташ да се справиш с всичките японци сама?
Дядо, изслушай ме.
Всички проблеми на китайците идват оттам, че не отстояваме себе си.
Моля? Мислиш, че ме е страх ли?
Г-це Лий, подценявате дядо си.
Не мисля.
Дядо, защо японците са тук?
Защото не се борим. Страх ни е. Затова ги пуснахме да влязат.
Тези японци разбират само от едно:
кръв за кръв, око за око,
смърт за смърт.
- Значи мислиш, че ме е страх? - Щях ли да дойда тук иначе?
Добре. Ти си смело момиче.
Мразя японците.
Затова дойдох тук. За да си отмъстя.
Добре. И ще го направиш.
А аз ще ти помогна за това.
Г-н Хонг? - Да?
- Погрижи се за багажа й. - Добре.
Хей, хлапе, я ела насам! Ела!
Ела с мен.
Спокойно, хлапе. Не се притеснявай.
Почакай тук.
Учителю, младото момче дойде.
Покани го.
Хей, влизай. Влизай.
Кво искаш?
Ще откривам казино. Трябват ми хора.
А от това, което разбрах, ти пасваш идеално.
- Не, благодаря. - Отказваш?
Струва ти се недостойна работа ли? По-добра е от това да си крадец.
Крадец ли? Крада, но само от чужденци.
Никога не ограбвам местни. Имам си принципи.
Хей, слушай.
Трябва да си малко по-учтив, коленичи и се поклони на Учителя.
Учител ли? Той не е мой учител.
Доведох те тук, за да се присъединиш към школата.
Хубаво, но аз не искам.
Отказваш да се присъединиш?
Лунг, не сме достатъчно добри за теб ли?
Не е заради това. Просто не искам да изучавам Кунг Фу.
Само това ли е?
Да, определено. Като крадец имам голяма свобода.
Но ако дойда тук, ще се обвържа.
Със сигурност имаш и други причини. Какви са те?
Какви са те ли?
Ами вие всички се въртите около японците, като малки кутренца!
Отвращавате ме!
Чакайте!
Значи нашата школа не е достойна за младежи като теб.
Може да си вървиш.
О, и още как ще си тръгна. Дори да ми платиш, няма да остана.
Какво става?
Наистина ли вярваше, че ей така ще си излезеш?
Е, няма да стане. Затворете вратата.
- Аре де! Аре де! - Хванете го!
Аре елате, де!
Сестро, виж!
Ето го.
А кое ли е момчето?
От местните е. Нехранимайко.
Да проверим дали още е жив.
Г-н Хонг, жив е.
Добре, да го отнесем вкъщи.
- Почакайте тук. - Да.
- Учителю? - Да?
- Старият Чин е тук. - Покани го тогава.
Чин, влизай, влизай.
Учителю, прати ли сте да ме повикат?
Да, така е. Искам да те питам нещо.
С удоволствие ще помогна.
Надявам се.
Виждаш ли това? Как е попаднало в теб?
Съжалявам. Всъщност пратих моето момче да ги върне.
Виждате ли, аз бях...
Тези две пръчки не са ценни, но значат много за мен.
Затова, кажете ни, как точно попаднаха у вас?
Днес аз и момчето ми бяхме на пристанището.
И докато вие не внимавахте, ние... Решихме, че сте богати чужденци.
По-късно ги открихме из нещата.
Но ако знаехме, че сте приятели на Учителя Су
нямаше да го направим. Кълна се в това.
Вече не си млад.
Трябва да си намериш постоянна работа и момчето също.
Учителю, ние не владеем никакъв занаят, така че какво друго да правим?
Но все пак си имаме принципи. Никога не крадем от местни хора.
Но момчето ти не е само крадец. Той вечно се забърква в проблеми.
Проблеми? Не, не. Не може да бъде.
Момчето ми е прилично. Питайте, който поискате.
Всички ще ви кажат, че е добро момче.
Някои не споделят това.
Днес едва не са го пребили до смърт.
- Къде е сега? - Намерихме го в канавката.
Беше почти умрял, затова го върнахме тук.
Сигурно е бил Лин Чинг Куей.
Че защо Лин Чинг Куей ще иска да го бие?
Лин Чинг Куей искаше да го включи в своята школа.
Но момчето... мрази японците
и не понася начина, по който Лин им се кланя.
А и днес повика момчето.
Сигурно му е отказал за школата и затова са го набили.
Момчето има характер.
Учителю Хонг, къде е той сега?
Отзад. Почива си.
По-добре да го отведа вкъщи, въпреки че не знам как ще го направя.
- Какво има? - Чин иска да те види.
- Къде е? - В градината.
Е? Какво има?
Момчето е пребито почти до смърт.
Кой е бил?
Не съм сигурен.
Но са го пребили почти до смърт и са го оставили в канавката.
Добре, че са го намерили едни приятели. - Къде е сега?
Вкъщи, още е в безсъзнание.
- Трябва да го видя. - Не може!
Не трябва. Не трябва да ходиш там.
Как така? Аз съм му майка.
Защо? Защо да не мога да го видя?
Моля те, никога не му разкривай, че си негова майка.
- Но защо? - Защото момчето не понася японци.
Представи си как ще се почувства заради теб.
Така и не му каза през всички тези години и защо точно сега?
Ако узнае за теб, може и да се самоубие!
И все пак искам да му помогна.
Да му помогнеш. Дай ми тогава пари да повикам доктор!
Върви.
Добре. Излизай. Ето ме.
- Добре. - Върна се.
Практикувай усърдно и ще можеш да защитаваш стария си баща.
Че кой ще смее да те нападне?
Ами тази вечер няколко души се опитаха да ме убият.
Кой стои зад това?
Не знам.
Но все пак мисля, че най-вероятно е школата Седем Върха.
Добре. Ще им дам един урок.
- Да, г-це? Мога ли да ви помогна? - Да ми помогнеш ли?
Спрете!
Какво става? В края на краищата
моята школа никога не ви е причинявала зло.
Така че какво става? Какъв е проблема?
Какво става ли? Би трябвало да знаеш.
Я ми кажи, не прати ли няколко души да ме убият?
Да ви убият? Ние не постъпваме така.
Ние сме школа по Кунг Фу, така че се успокойте. Прекратете боя.
Явно имаме проблем. Нека го обсъдим.
Така. Кажи ми защо прати твоите хора да убият баща ми снощи?
Не съм правил такива работи. И защо да го правя? Аз не съм убиец.
Е, възможно е да сме сгрешили.
Затова нека поговорим за бъдещето на школите. Аз ще съм домакин.
Къде са?
Не се ядосвайте. Ще дойдат. Още е рано.
Помолихте ги да дойдат. Така че ще дойдат.
Така ли? Мисля направо да пропуснем обеда и да минем на вечерята.
Разбира се! Аз не съм гладен. Въобще даже не съм гладен.
Акумора, да го отложим за вечерята.
Глупости!
Глупости. Прав сте. Глупости са.
Но все е идея.
И при това лоша.
Това значи, че не ме уважават.
Поканих всички учители от школите по Кунг Фу, а дойдоха само трима?!
Това е обида! - Ха! Че какво очаквахте?
Той е единственият, който иска да дойде.
Но ние двамата... определено не искахме.
Искате да кажете, че ще сътрудничат само насила?
Дори да използвате сила, китайците пак може да не ви сътрудничат.
А, не, не, не, не! Това е само твое мнение.
Повечето от китайците ще сътрудничат.
Искам да кажа, в края на краищата и вие дойдохте.
Бях принуден. И все пак...
не смятам да сътруднича.
И дойдох само, за да видя какво е замислил.
Исках да обсъдим бъдещето на бойните изкуства,...
но вече не искам... забравете!
Съжалявам. В такъв случай се връщам вкъщи.
Тъй като вашите хора не ми оказаха уважение,
аз ще отвърна със същото.
Така че за в бъдеще, по-добре бъдете внимателни!
Гледай колко е обширно, няма край.
Глупчо. Разбира се, че има край.
Хей, виж!
Това е момчето, което ни открадна нещата.
Да.
- Какво има? - Все още ли не учиш Кунг Фу?
А и за какво... да се бия ли?
Да се биеш ли? С кого?
Не се прави. С японците, разбира се.
Вие искате да се биете с тях и искате аз да ви помагам.
- Може да не се биеш. - Тогава защо да го уча?
То е трудно, иска много работа.
То не е за бой. Нашето Кунг Фу те поддържа във форма.
Още повече, че те прави по-уверен в себе си.
Ако искаш да го изучиш, аз ще те обучавам.
Ти ли ще ме обучаваш?
Разбира се. Защо не? Мислиш, че не мога ли?
Тези двамата са мои ученици.
Не вярваш ли?
Искаш ли да пробваш?
Не, не се бия с момичета.
- Искаш ли да се научиш? - Не, благодаря.
Както искаш. Довиждане.
Чух, че ти си внучката на Учителя Су.
Да. Днес е 80-тия му рожден ден.
Ако искаш ела на празненството.
Поздравления.
Насам, моля.
- О, благодаря. - Поздравления!
- Поздравления, Учителю Су. - Благодаря.
А, ето къде си бил!
Не можех да не мина оттук.
Поздравления. - Благодаря.
Знаеш ли, трябва да призная, че изглеждаш страхотно, не като на 80.
Изглеждаш много добре сложен
същият красавец като едно време.
Да, така е. Не си минавал да ни видиш от дълго време.
А така, дай сега да поговорим за бизнес.
Учителят Су преподава бойни изкуства тук.
Той няма да дойде при вас, така че не го и предлагай.
О, не говори така.
Просто остарявам, ставам безполезен.
Учителю Су, честит рожден ден.
О, благодаря, благодаря. Сега ставай, ставай.
Колко си пораснал и си станал снажен младеж.
Чух, че и Кунг Фу-то ти е добро.
- О, не, но се старая. - Добре, добре.
Хей, вие двамата! Защо се криете там?
Я излезте! Елате тук!
Извинете.
- Моите почитания. - А, благодаря.
Нямаше нужда. Стари приятели сме.
Лунг, засвидетелствай почитанията си.
Той ти спаси живота, не помниш ли?
О, да. Поздравления, господине.
О, ставай, ставай, ставай.
Прекрасен младеж... добра физика.
На бас, че си добър боец.
Но не бива да обикаляш и да причиняваш проблеми,
само защото си добър боец, нали?
Не се обвързвай с хулиганите!
Наоколо ги има много. Затова внимавай.
Веднъж щом се свържеш с лошите...
и ще ти е трудно да им обърнеш гръб.
Виж. Тези, от които трябва да се пазиш
са предателите, който помагат на японците.
Знам.
Така е. Често си в беда.
Поне така чувам. Затова запомни съвета на Учителя Су.
Чичо, коя е тя?
Няма значение. Няма значение.
Учителю, всички гости са тук. Време е.
Добре, добре.
Скъпи приятели,
и всички мои скъпи роднини, дошли тази вечер тук,
днес аз навърших 80 години.
За мен е чест, че всички вие дойдохте.
Първо искам да ви благодаря
за вашата учтивост и отдаденост.
А когато вдигам тост, той отразява искрените ми чувства.
И така, моят първи тост е за мира и процъфтяването
на народа на Тайван.
Да живее!
Дълго да процъфтява в мир!
А сега, вторият ми тост
е за обединението, сътрудничеството
и разбирателството между школите по Кунг Фу.
И третият ми тост
е за надеждата, че ще можем да работим заедно с обща цел до края.
Имам предвид всички ние, китайците.
Ние сме едно голямо семейство.
Живеем еднакво, надяваме се еднакво
и споделяме обща съдба.
Нека се борим заедно, в добри и лоши дни.
Учителю Су, добре казано!
Вие сте водач по бойни изкуства. Каквото кажете, ще го направим.
Надявам се наистина да го мислите,
а не просто да го казвате, за да ме ласкаете.
- О, разбира се, разбира се. - О, добре, добре.
Да влизаме тогава.
Учителю, има проблем.
- Веднага се връщам. - Добре.
Е, г-н Су, поздравления!
О, благодаря, благодаря.
Страхувам се, че дойдохме без покана.
Надявам се нямате нищо против. - Радвам се да ви видя.
Това е дъщеря ми. Йен Да Со.
А това е китайският върховен майстор по Кунг Фу г-н Су.
О, не, не съм. Вече съм твърде стар за бойни изкуства.
Г-н Су, надявах се да ме обучавате.
О, съжалявам. Вече съм на 80 г.
Съвсем одъртях.
Но г-н Су, има една китайска поговорка:
"По-старо - по-добро."
Същото би трябвало да се отнася и за Кунг Фу, нали?
Не, не. Страхувам се, че не се отнася.
И аз мога да понауча от вас. Сигурен съм.
Ласкаете ме. Благодаря, благодаря.
Кой е онзи човек с червеното лице?
Това е известен китайски герой от легендите, Куон Гунг.
Воин. - Куон Гунг? Какво е направил?
Легендата разказва,
че е бил много добър в Кунг Фу и много смел боец.
Затова сценичният фолклор питае голяма почит към паметта му.
Наистина изглежда много ожесточен.
Знаете ли? И ние имаме подобен герой.
Мислите ли, че нашият герой е бил по-добър от вашия?
Това са само легенди.
Кой би ги потвърдил?
Аз смятам, че нашият герой е бил по-здрав от вашия. Как мислите?
Не знам, защото никога не съм ги виждал.
Не знаете.
Аз ще ви го докажа.
Така. Кой е най-силният герой?
Китайският или японският?
Японският, разбира се.
- Ти. - Да?
Ти ще си нашият герой. Върви и предизвикай Куон Гунг.
Да!
Стига с вашия китайски герой!
Какъвто и да е, да ми излезе.
Да се бием.
Щом японците го искат!
Аз съм готов да се бия. Ела и се бий...
Да вървим.
Учителю?
Дядо?
Учителю?
Да си вървим вкъщи. Хайде.
Знаеш ли, дойдох в Тайван с омраза в сърцето.
Мразех японците, заради това, което ни причиниха.
А сега тези свине,... убиха дядо ми.
Да, трябва да се направи нещо.
Инак всички ни ще избият.
Имам една идея. Може да се получи.
Заслужава си да се опита.
Мисля си отново да основа школата на Чинг У. Дали ще успея?
Ами да основете школа тук определено няма да е лесно.
Знам. Но все пак, трябва да опитам.
Ще съберем младежите, патриотите...
и ще чакаме подходящия момент.
И един ден ще отмъстим.
Но все пак съм само момиче. Ще се нуждая от помощта ти.
Вие сте смело момиче. Виждам го и ви се възхищавам.
Не се тревожете. Може да разчитате на мен.
Каквото поискате, ще го направя. - Благодаря.
Едно, две, три,...
четири, пет,...
шест, седем,...
осем, девет,...
десет, единадесет,...
дванадесет,...
тринадесет, четиринадесет,...
петнадесет, шестнадесет,...
седемнадесет,...
осемнадесет, деветнадесет,...
двадесет, двадесет и едно,...
двадесет и две, двадесет и три,...
двадесет и четири, двадесет и пет,...