Advertise your product or brand here contact www.OpenSubtitles.org today
На първата си среща, родителите ми гледали "Седем невести за седем братя".
Любимият филм на баща ми, а след това и на майка ми.
Решили да имат седем деца със същите имена.
Аз съм най-малкият от 5-ма.
Адан, Бенхамин, Калеб, Даниел и аз - Ефраин.
Библейски имена, както от филма. Но след мен, нямали други.
По азбучен ред:
Адан, Бенхамин, Калеб, Даниел, Ефраин...
После на големия ми брат му се роди дъщеря.
Кръсти я Фран, за да продължи традицията.
Попитах баща си как са знаели, че ще имат момчета.
Каза ми, че на всички животът е филм.
Нашият е "Седем невести за седем братя".
Животът е музикална комедия.
Това беше преди майка ми да го изостави.
На този ден се събрахме всички, ядохме хапки и гледахме пак филма.
Винаги ни е давал сили.
Баща ми каза, че не иска да го гледа повече и да се връща на село,
защото и двете неща му напомняли прекалено за мама.
Братята ми са много по-големи, аз съм бил проблема.
Мисля, че съм виновен за всичко. Искам да го кажа на татко, но не мога.
И тъй като не искам да е тъжен, обичам те, Карла Диего Лопес.
И ако искаш да се оженим в ранчото на татко,
да довършим голямото му испанско семейство,
и да се опитаме всички да бъдем щастливи.
За да се ожениш трябва да имаш 18г.
Може да почакаме.
И какво ще правим дотогава?
Да ходим на кино понякога?
Добре.
Направих ти пръстен. По един и за двамата.
ГОЛЯМОТО ИСПАНСКО СЕМЕЙСТВО
Превод: topikr SubsTeam bukvi.bg
СЛЕД 8 ГОДИНИ
Защо не казахте? - Щеше да откачиш.
Да не го бяхте правили? - Тати, не се ядосвай!
Бен, спри.
Веднъж в живота е. - Да.
Стига ми, че ще е в ранчото, но да идва и майка ви.
И чия е идеята? - На глупавия ти син.
Не ме наричай глупав. Аз съм Бенхамин Монтеро.
Не говоря за теб.
Тате. Направи го за Ефра. - Добре. Ще опитам.
Оставам тук. Да идва майка ви. Гледам мача и край.
Само това искам, да гледам мача. От 70 години чакам този момент.
Цяла Испания иска да го гледа, но синът ти се жени днес.
Но все тая. Нали сме идеалното семейство.
Може ли да се кача? - Не.
Ядоса се и аз, и ти.
Нали, ядоса се. - Бенхамин, моля те!
А ти! Оправяй се със сватбата си. - Уважавайте личното ми пространство.
Мастурбирал ли си? - Отивам за Калеб.
Нямаш книжка. - Аз също искам да дойда.
Не сега. - Моля те, нека дойда.
Тате, не се ядосвай, не е добре.
Може ли да се кача? - Не!
Тати.
Мисля, че съм лесбийка. Приятелките ми искат Касияс,
а аз да вкара гол. Лесбийка ли съм?
Да, вероятно. - Не знаех.
Да отида така на сватбата? - Да.
Не говори глупости, не може.
Мамка му. Ще изпусна и мача.
Закарай ме до летището? - Добре.
Адан, не можеш да шофираш, на успокоителни си.
Ще карам бавно. - Няма да ходя.
Хайде! - Идвам и аз!
Трябва да кажеш на Калеб! - Разкарай се.
Тати, да се кача ли? - Не!
Тати не ми дава да се кача.
Толкова съм нервен все едно аз се женя.
Достатъчно.
Отиваме ние с Бен. Вие останете и оправете тук.
Ти, като големия брат и ти... - Глупакът женещ се на Световното.
Вижте. Първо, мама ще дойде, защото ми е майка.
Второ: отивам за Калеб, защото искам да го видя.
Ще му кажеш по-късно.
И трето: кой е предполагал, че Испания ще е на Световното?
Аз. - И аз.
Ок, Фран. За теб и всички останали,
ще сложим голям телевизор, за да може да гледате мача.
Да!
Ефраин! - Стига, стига!
До после, бро! - Тати, качвам се!
Почти сме шампиони! Давай Испания! Дръж.
Миличък. - Какво?
Баща ти е вдигнал кръвното.
Татко? Виж и моето...
Върви с тях, ще остана да го успокоя.
Не, не. Не е твой проблем. Върви при племенницата си.
Изнервена е покрай сватбата. Ще се видим в ранчото.
Не ме искаш тук като дойде Калеб?
Това ли казах?
Това ли казах. - Горе-долу.
Поне си го помисли.
Чао.
Какво?
Разкарай се, задник!
Глупак!
Виж това! Пръднах.
Дай пет.
Гледай пътя.
Фирмата ти филира, но микробусът още смърди на сирене.
Обичам сирене. - Смърди на провал.
Не бъди груб. - Ти смърдиш на провал.
И така да е, но ти пък смърдиш на прогнило.
Не ме докосвай, дивако!
Мамка му! - Пречите на Адан.
Не говори така на Дани.
Ушите му!
Вървете по дяволите!
Защо не сте съгласни да се женя?
Не е това. - Да бе.
Просто не искаме да допускаш грешките на татко.
Какви грешки?
Една, две, три, четири и отиваме за петата.
Аз не съм грешка. Аз съм Бенхамин Монтеро Санс.
Живея на... - Бен, стига.
Има знаци, които не искаш да видиш, но ги има.
Сочат ти: Не се жени, млад си,
целият живот е пред теб.
Знаци? Какви ги дрънкаш, по дяволите? Нищо не виждам.
Погледни.
Цяла Испания ти изпраща огромен знак. Исторически.
Давай, Испания!
Това е чудесен знак, мамка му. Великолепен.
Винаги си казвал, че Испания ще изгуби, че не струва...
Че са губещи. Но не и аз.
Аз съм от Испания, която ще бие Германия с гол на Торес.
Германия, Италия, Франция и която и да е друга.
Щом искам да се оженя, ще се.
Това е решението ми. Уважете денят ми.
Казвам се Бенхамин Монтеро Санс. Живея на Камино де ла Фуенте, номер 3.
Телефон: 91 666 0433.
Това не е много добър знак.
Калеб... Калеб!
Калеб!
Нищо ти няма.
Бенха, Бенха... - Калеб!
Искам Калеб!
Виж, ето го. - Калеб!
Какво е станало? - Калеб!
Как е, бро?
Какво е станало?
Торес или Педро, кой ще започне? - Торес или Педрито?
Торес. Ако ще залагаш на някой, залагай и точка.
Да, но ако този някой не се представи, както очакваш,
няма лошо да заложиш на друг, нали?
Казваш ми го заради Дани и Калеб ли?
Какво? - Това е неловко.
Какво ще стане?
Готова ли си да видиш Калеб? - А ти Кармен?
Какво каза? Стар съм и не те чух.
Разбира се. - Да
Трябваше да разрешиш да дойде.
А и е минало много време. Осем години?
Все тая дали са осем или осемдесет.
Не искаш да я забравиш.
Педро ще започне.
Дел Боске започва с Педро след добрата му игра срещу Германия.
Права беше. Не искам да я забравя.
Не? - Не.
Истинската любов никога не се забравя.
Ето го и синът ми.
''Доктор Масаи.''
Какво е станало с минивана?
Тати, тати...
Едва не умряхме.
Бяхме толкова близко до смъртта. Огромният стълб падна.
Удари се срещу нас.
Сега като сме всички и преди Калеб да ни обясни
защо не даваше признаци на живот почти две години,
искам да се извиня за държанието си тези дни.
Никога не съм искал да си налагам волята. И днес не е изключение.
Ние сме демократично семейство
и ще решим дали майка ви да дойде.
Никаква демокрация. Това е моята сватба, решението е мое.
Всеки да гласува.
Мамка му! - Да гласуваме.
Кой иска майка ви да дойде на сватбата?
Хей, глупак.
Мама? Да.
Готово, гласувано.
Да живее демокрацията. - Ще се обадя на мама.
Искам да кажа нещо. - Знаех си, край на демокрацията.
Ефраин, нищо не ме радва повече от това, че се жениш.
Това е мечтата ми, всички да се ожените в ранчото
и да отгледате тук децата си, както ние с майка ви вас.
Мисля, че сме свършили добра работа. Хубавци сте, интелигентни
и най-вече добри хора.
Бих се радвам майка ви да е тук.
До мен.
Но не я искам тук само като ваша майка.
Искам я и като моя жена,
като любовта на живота си.
Гласувахме да дойде майка ви.
Сега пак ще гласуваме.
Кой иска да дойде жена ми?
Може ли още едно, тати?
Мамо, аз съм Ефраин.
Звъня ти да ти кажа...
ОТБОРЪТ МИ
Обичам те, мамо.
Много те обичам, много.
СВАТБЕНОТО РАНЧО
Добър ден на всички.
Събрали сме се тук, за да вречем в брачен съюз
Ефраин и внучка ми Карла.
Преди да продължа с церемонията,
Карла иска да прочете брачната си клетва.
Когато пожелаеш, скъпа.
Къде е? Беше в сутиена ми. Мамка му.
Карла, моля те. - Паднал е по време на танца.
Някой вижда ли го?
Мамка му, загазих го. Нямам копие.
Карла, карай по памет.
Нищо не си спомням. Изнервена съм. - Нищо не е станало.
Аз я помня. - Така ли?
Да, даде ми я да поправя грешките.
Тогава я кажи ти, изнервена съм.
Бабо, ако може...
Внимавай, на токчета съм!
В първо или трето лице? - Все тая, давай.
В първо. Все едно съм теб, ок? - Добре.
Добре. Здравейте, казвам се Карла
и съм супер хиперактивна.
Какво означава? Не мога да си седна на гъза.
Винаги пришпорвам нещата.
Хората смятат, че върша странни неща, но си е моя работа и точка.
Днес ставам на 18, както и близначката ми - Моника,
със супер прическа за сватбата. - Не си измисляй, Моника.
Прабаба, баба и мама са се омъжили на 18. Съвпадение или ген?
Няма по-добър подарък за пълнолетие от този да се омъжа за мъжа, който...
на 10 ми написа разказ за семейството си
и накрая ми предложи. Тогава не можех
и честно казано, не бях сигурна дали искам.
Но днес мога да взема това решение
и знам какво искам.
Така че аз... - Спри, помня останалото.
Да.
Така че напълно сигурна казвам: мога и искам.
Беше супер, благодаря ти. - Няма защо.
Продължете, бабо...
След тези слова, ще продължа с член 66 и 68 от гражданския кодекс,
който ще свърже Ефраин и Карла в брачен съюз.
Член 66:
Съпрузите имат равни права и задължения.
Член 67:
Трябва да се уважават и да си помагат един на друг
и да подпомагат за семейното благо. Член 68:
Трябва да живеят заедно и...
Карла!
Хей! Било е в жартиера ми.
Тате!
Едно, две, три.
190. Кръвното му е високо от няколко дни, но не чак толкова.
Взема ли си лекарствата?
Еналаприл, карведиол и таблетки.
Калеб,
след третия байпас... - Знам.
Имаш ли бензодиазепин? - Да.
При другите.
Дай му десет мг. Диазепам и ампула фуроземид.
Опитах да издържа, докато кажат, да, наистина.
Не се тревожи, тате. Стой спокоен.
Ето кислородната бутилка. Не я пускаше. - От нея ли я взе?
Каза: донеси кислородна бутилка, и я нося.
Карла, донеси свободната.
Хей, дай ми това.
Тате.
Първо малко кислород и после в болницата.
Не искам в болница. Без болници.
Тате... - Не можеш да ме принудиш.
Добре съм тук, при всички вас.
Знаеш какво да сториш.
Знаеш, нали?
Боли ли те?
Къде те боли?
Крис, ще ни оставиш ли за момент?
Къде е Бен?
Не знам.
Здравейте.
Как е татко?
Не е добре.
Имаше ангина. Сърцето му е слабо, знаете това.
Защо не го отведем в болница?
Не иска. - Има ли значение?
Да, има. Негово решение е.
Ще говоря с него. - Миличък... Дани.
Сега е спокоен. Да го оставим да си почива.
Да отложим сватбата. - Няма.
Татко е силен, ще се оправи. - Няма да се.
Не и скоро. - Няма да се оженя без татко.
Той е причината. Няма да го направя без него.
Ефра, ожени се друг ден и готово. - Кажи го на племенницата си.
Какво правиш?
Мачът.
Мислиш ли, че му е сега времето?
Трябва ни надежда, нали? Ето я, в мача.
Моля те, спри телевизора.
Всичко остава постарому.
Имате храна, питиета и шибаното Световно.
Всички искахте да го гледате, нали? Ето ви го.
Получихте си го.
Часът настъпи.
Започва Световното!
ЮЖНА АФРИКА, 2010.
Африка, първият шампион.
Фран. - Какво искаш?
Какво слушаш?
Мачът. Харесва ми радиото. - Радиото?
Ако има гол, ще го чуеш първа.
Знам, ще мога да отбележа първа. - Първа?
Тате, остави. - Защо си ме нарисувала отстрани?
Болен си и седиш там.
И защо ми е така устата?
Тъжен си. - Тъжен?
Един въпрос. - Какво?
Да те оставя за малко сама?
Все тая. С теб винаги съм сама.
Испания!
Може би трябва да се слушаме в знаците.
Знаци? Какви знаци?
Първо всички са против сватбата,
в деня на Световното е,
едва не умряхме с минивана и сега баща ми...
Какво? Вече не искаш да се женим? - Искам, разбира се.
Просто се чувствам зле да мисля за сватбата при
състоянието на татко. - Добре, но това няма да му помогне.
Карла, обичаш ли ме?
Ехо! Разбира се, че те обичам, глупаче.
Да си с мен до края на дните си? - Разбира се.
Добре, не знам. За тези неща никога не се знае.
Никой не знае. До края на дните си? Дори и ти не знаеш това.
Знам. - Хайде, сериозно.
И не си харесвала друг?
Непрестанно харесвам. И какво? - Непрестанно? Какво имаш предвид?
Да, като теб. - Не, аз не.
Не ти казвам нищо за плакатите ти на голи мацки.
Това не се брои. - Брои се.
Не. Говоря за хора от обкръжението ти.
От обкръжението ми? - Да.
Искаш да излизаш с други момичетата? - Не.
Тогава за какво говориш? - За нищо, забрави.
Искам само баща ми да се оправи, това е. - Не оглупявай.
Баща ти ще е добре.
Ще започнем отново. Този път ще кажа речта си.
О, да.
Ще ти омекнат краката. - Добре.
Продължавай да ми пипаш косата. - Гадост, докато не се омъжим, край!
Мили...
Говори ли с Калеб?
Не, не. - Добре.
Възползвай се и да го направи сега.
Преди да е разбрал от някой друг.
Някой друг? - Да.
Какво имаш предвид? Кой би му казал? Ти ли? Каза ли му?
Каза ли му?
Не знам за теб, но аз се чувствам много нелепо.
И аз, скъпа, и аз. Чувствам се все едно,
все едно му изневерявам.
Да изневеряваш на брат си? - Да.
На брат си?
Значи станах от годеница на любовница.
Чудесно. Великолепно.
Крис, Крис... - Какво?
Може ли целувка?
Вземи.
Изчисти си устните.
Какво? Червило?
Не, вина.
Не, не...
Пръстенът! Къде е пръстенът?
Аз съм Бенхамин Монтеро Санс. Живея на Камино де ла Фуенте, номер 3...
Бенхамин, какво правиш тук? Изчезвай.
Миризмата на сирене ме успокоява. - Слизай, трябва да отида някъде.
Къде? - Вкъщи за нещо.
Идвам с теб. Не можеш да шофираш сам.
И ти ще се притечеш при нужда ли? Хайде, Бен. Слизай.
Тати ми каза, че като стана на 40,
ще ми викне проститутка и ще ме научи да шофирам и яздя.
Научи ме да яздя, но не и другото. Замълчах си, за да не го безпокоя.
Да го безпокоиш?
Ти не си такъв. Ти си добър син.
Ще те науча да шофираш и ще ти викна проститутка?
Но сега слизай.
Не ми трябва проститутка, на летния лагер ми намериха.
Намерили са ти? И как беше?
Супер.
Адан, тати ще умре ли?
Да, вероятно.
Не ми казвай това. - Не, Бенхамин.
Не, не. Няма да умре.
Ще ти разкажа приказката за сиренето.
Съгласен? Ще се успокоиш и слизаш.
Имало едно време малко момче на име Бенхамин,
което сънувало кошмари.
Разказвай като хората, с гласа, който ми харесва.
Имало едно време... - Точно така.
Имало едно време малко момче на име Бенхамин,
което сънувало кошмари.
За да му помогне, брат му Адан,
взел малко парченце сиренце от хладилника
и го занесъл на Бенхамин,
и момченцето го изяло като мишленце.
И щом го изяло, момченцето помирисало опаковката...
и заспало с тази миризма.
Бен заживял щастливо и слязъл от минивана.
Хайде, слизай. - Не, разкажи го пак.
Фран, какво правиш тук? - Извинявай.
За какво?
Сърдит си. - За какво?
Той е сърдит заради рисунката. - Каква рисунка?
Искаше да гледаш мача, нали? "Искам да гледам мача..."
Върви, отивай да гледаш мача.
Искам да го гледам с дядо. - И аз.
Ще умре ли? - Да, вероятно.
Откъде да знам? Питай чичо си Калеб, той е доктор.
Аз съм болен, нали? Намръщен.
Отивам да се излекувам, а вие двамата имате червен картон. Вън.
Адан.
Фран, Бен!
Знаехме, че ще съжаляваш. Винаги съжаляваш за всичко.
Ти си ядосано старче, но все тая.
Защото те обичам много, братле.
По-добре е, 160. - Трябва да спадне още.
Сложи му каптоприл под езика.
Прочете ли имейла ми? - Какъв имейл?
Изпратих ти преди седмици. - Преди седмици...
Кой по-точно? - Единственият, който ти изпратих.
Вярно, единственият, който ми изпрати за две години.
Да, получих го.
Но не го прочетох.
Още ли ми се сърдиш?
Що за шибан въпрос е това? На какво си играеш?
Какво правеше там? Зяпаше ме като лешояд.
С голям нос.
С огромна шибана човка.
Глупак.
Излизам с Дани.
Кой Дани? - Кой Дани? Брат ти много ясно.
Излизаме.
Прави ме много щастлива.
Мисля, че и аз него.
Затова му казваш - миличък. - Да.
И глупчо.
Трябваше да говори с теб, но понеже си му брат,
го е страх да не те изгуби.
Да не си му казал. - Може да ти е годеник, но ми е брат.
Мога поне да го поздравя. - Не.
Преструвай се, винаги си го умеел.
Хосе Рамон Поло - 6 клас. Раул Пардо - 7 клас.
Кристиан Скрибер Морено - 8 клас. Джонатан Санчес - 9 клас.
Мигел Фидалго Маркос - 10 клас. Луис Мигел Браво - 11 клас.
И Матиас Агирре Уилкинс - 12 клас. Седем.
Това са всички мъже, които съм харесвала.
Как ги нарече одеве? Хора от обкръжението, нали?
Но те всички са звезди. - Да, много ясно.
Как така "много ясно"? - Всяка година си падам по някой
и малко преди да те зарежа
правиш или казваш нещо и отново лудвам по теб.
Матиас Агирре Уилкинс? - Да.
Хари Потър? - Да.
Боже мой. - Щях да те зарежа на екскурзията.
Помниш ли как странях от теб малко? - Да.
Заради това беше. Но вече е минало. - Минало?
Балната екскурзия беше преди два месеца.
Не ме гледай, ти започна.
И защо всички трябва да са по-големи?
Трябва. - Защо?
Защото правят неща, неприсъщи за твоята възраст.
Какви? - Не знам.
Секси са. - Секси?
Как така секси? - Еми, секси.
Аз не съм ли? - Да, скъпи.
Сексапилен съм, нали? - Да.
Ще отречеш. - Сексапилен си, скъпи.
Стига. - Какво прави Хари Потър на сватбата ни?
Ти го покани, твой приятел е.
Боже. - Виж я.
Моника, слез оттам. Ще се нараниш.
Изглежда пияна. - Напълно.
Моника, я да ти видя очите.
Ефраин, свали я оттам. - Кажи на Хари Потър.
Казала си му за Хари Потър? - Той настояваше.
Нали, съкровище?
Ще му дам да се разбере на глупака.
Не смееш. - Нима?
Давай де. - Не, недей.
Мони, слез вече оттам.
Моника, гадно е, че дори не си ме почерпила.
Не можеш, бременна си. - Хайде.
Хайде.
Какво правиш? Не е смешно, Моника.
Не си го изкарвай на мен. - Сърдит е заради Хари Потър.
Моника, избий му тази глупост от главата.
Стига с този Хари Потър, не ми дреме за него.
Аз не харесвам Хари Потър.
Харесвам теб.
Тъпа ли си?
Господи!
Ела тук!
Моника, върни се!
Просто паднахме в басейна.
Моника! След сватбата!
Няма ли нормален в това семейство? - Никой не е в едно семейство.
ХАРИ ПОТЪР
СВАТБЕНОТО РАНЧО
КЪЩАТА НА ТАТКО
Касияс държи топката...
Отивам за хапчетата си, а вие стоите тук и гледате кротко мача.
Тати не обича да идваме без разрешение.
Имаш моето разрешение. А и този телевизор е много по-хубав.
Викайте ако стане нещо важно и ще дотичам.
Но ти не обичаш да викам, ядосваш се.
В този случай може. Специален е.
И викайте силно, за да ви чуя.
Кой знае къде съм оставил хапчетата.
Гол!
Гол?
Шега, глупчо.
Хвана ли се?
Да, хванах се.
Какво става, братовчеде, не поздравяваш?
Колко си се разхубавил. Нека те погледна.
Какво ти се е случило? Винаги си бил пълничък.
И обица и всичко! Лошо момче ли си сега? - Не, не.
Хората се променят. Виж ми гърдите. Натурални, искаш ли да ги пипнеш?
Погали ги. - Не...
Изглеждаш тъжен. Хайде да се разходим двамата.
Не можеш?
Излизаш с Крис. Видях ви.
Как става? Нали ходеше с брат ти? - Да.
Ела с мен, ще си първият пипнал гърдите ми днес.
Живни, на сватба сме.
Трябва да вървя, братовчедке. - Къде?
Намери ме после. - Да. Не.
Намери ме. Ако те пипна с някой друг...
Глупак.
Внимавай! Не ме удряй с кърпата!
Грозотия. Ти си страшилище.
Ще ти го върна, когато се омъжиш. - Никога няма да се омъжи.
Моля? Ти пък откъде знаеш?
Ще се омъжиш ли или не, Мони?
Прав е. Никога няма да се омъжа. - Кой ли ще те вземе ако се?
Никой, досаднице.
Ще свършиш дебела,
плешива и заобиколена от котки, ядяща пица.
Като се замисля.
Моника, представи си, че някой насочи AK-47 към теб и ти каже:
избирай. Какво ще направиш?
Ще избера него, за да не ме убие.
Какво правиш, гола съм!
Как върви мача? - Никой не е отбелязал.
Испания се бори, а холандците играят грубо.
Ти как си?
Объркан от всичко покрай семейството, ще се оправя.
Как беше в Кения? Какво прави, освен работа?
Нямаше време за други неща.
Но трябва да си имал поне да срещнеш някой?
Малко забавление за малкия ти приятел. - Моля?
Това каза, преди да заминеш. "Приятелчето ми е младо
и искам да го използвам." - Така ли?
Да, една нощ като се беше напил, преди да заминеш
и да оставиш Крис. - Що за глупости?
Познавам те. Трябва да си бил на ниво.
Оперирах по 1000 души на седмица.
Повечето осакатени. И след 12 часа започваш да си мислиш:
Вероятно съм единственият доктор, който са имали.
И продължаваш. На ниво.
Защо изчезна за толкова дълго? - Имах нужда.
Какво ще правиш сега? Ще останеш ли?
Не съм решил още. Зависи.
От какво? - От Крис.
Отлично.
При теб как е? - Добре.
Грижа се за семейството,
движа бизнеса с конете...
Познаваш татко. Никога не идва в ранчото, така че...
обичайните неща.
Не, не са обичайните. Не ме лъжи.
Отслабнал си, имаш брада и обица...
Приличаш на друг Дани. И ти ходи тази роля.
Каква роля? - Моята.
Откри ли майката на децата си?
Това ми каза като се напихме, преди да замина.
Докато те няма, ще открия майката на децата си.
Това каза.
Що за глупости!
Не са глупости.
Нормално е и необходимо.
Червен картон! Червен картон! - Рефер!
Не мога да гледам! - Тате!
Почти не убиха Шаби Алонсо!
Беше смъртоносен карате удар!
Проклети холандци! Трябва да ги накажат!
Давай, Испания! - Давай!
Давай, Испания!
Карла, какво правиш?
Гладна съм. Искаш ли малко? - Не, не.
Здравей, аз съм Ефраин. Обезглавен съм, но съм сладък и вкусен. Изяж ме.
Изяж ме. - Ще изям теб.
Не смееш. - Нима?
Изяж ме цялата.
Омръзна ми да чакам.
И освен това... В този час...
Късно е и леля ти Крис каза,
че може да я отложим за друг ден. - Моля?
Не ми дреме какво казва. Не искаш ли да се женим?
И пак се започна. Не казвам, че не искам, а да я отложим.
Има разлика. - Да.
Като фразата, искам малко лично пространство, лъжа е. Това е краят.
Виж кой остана без крака.
Карла, невъзможна си като се държиш така!
Калеб.
Какво направи?
След всичко, което преживях,
мразя нещата, за които всички се тревожат.
Но накрая осъзнах,
че се тревожа за същите шитни.
И презирам себе си.
Много.
Защо се тръгна така?
Пише го в имейла. - Не искам да чета имейл.
Искам да ми го кажеш в очите.
Мисля, че го заслужавам.
Ще се погрижиш ли за раната ми?
Коя?
Тате, какво правиш?
Какво правите тук? Не ви ли казах да гледате мача?
Да стоите вътре. - Какво правиш, идиот!
Ти си луд!
Ограбваш тати. Идиот!
Да крадеш от тати е като да крадеш от всички нас!
Щях да взема само на заем. Кълна се.
Ако ти трябват пари, поискай на тати.
Той ще ти даде. Както ми дава джобни всяка седмица.
Предполага се, че съм най-големият брат.
И трябва да се грижа за останалите, когато си отиде татко.
Адан, не плачи, моля те. Ще се натъжа. Не плачи. Хайде, братле.
Моля те. - Още съм ядосан заради рисунката.
Знам. Ако искаш ще я скъсам. - Не, красива е.
И си нарисувала истината.
Точно това е баща ти:
самотен мъж на креслото.
Моля те, ти си добър човек.
Адан, не плачи.
Адан.
Искаш ли да съм щастлив? Да?
Искаш ли да отворя сейфа?
Благодаря ти, но не може да се отвори. - Не го правиш както трябва. Отваря се с
комбинация от числа. - Знам, Бенхамин.
Но сама татко я знае.
12-20-2-29-14.
Рождените ни дати.
12-20-2-29-14.
Какво красиво злато, нали?
И е гладко. Виж го, пипни го, Адан.
Тати ми даваше да го лъскам всеки четвъртък.
И добре съм го излъскал, нали?
Защо не се е доверил на мен?
Защо е казал комбинацията на теб, а не на мен?
Погледни ме.
Погледни ме, мамка му!
Днес е печеливш ден. - Ще спечелим!
Първото полувреме завършва, резултатът е 0-0.
МОНИКА (БЛИЗНАЧКАТА)
Съжалявам за родителите ти. - Благодаря.
Аз никога няма да се омъжа. - Защо?
Защото всички бракове са фатални и завършват зле.
Мони, твой ред е! - Идвам.
Когато родителите ми се разделят
надявам се и ти да ми дадеш половината си закуска.
Обичам те, Моника Диего Лопес...
Карла...
Отче наш, Който си на небесата!
Да се свети Твоето име,
Да бъде Твоята воля,
както на небето, тъй и на земята.
Да дойде Твоето Царство.
Извинявай. - Насъщния ни хляб дай ни днес,
и прости нам дълговете ни, както и ние прощаваме на длъжници си.
И не въведи нас в изкушение, но избави ни от лукавия.
Амин.
Моля те, нека татко се оправи. Моля те, нека татко се оправи.
Не знаех, че знаеш молитвата.
Не я знам. Намерих я в интернет. Виж.
Отче наш, Който си на небесата! Да се свети Твоето име,
да дойде Твоето Царство, да бъде Твоята воля,
както на небето, тъй и на земята.
Първо...
Отишли сме до къщата. - Татко е депресиран.
Лични проблеми и... - Лекарят каза, че му трябват лекарства.
Трябваше да взема лекарства...
Видяхме вратата разбита... - Нервни покрай сватбата...
Влязохме и беше претърсено. - Крадците се възползват от събития
като сватби, банкети, купони.
Поради стреса ми и като видяхме вратата...
Крадците са били мърлячи, всичко беше...
Сори, още съм нервна.
Споменах ли, че бях изнервен?
Безпорядък и видяхме през прозореца...
В ден като този на Световното, всички са си по домовете и се радват...
Зайците бяха полудели.
Има злато. Защото му харесва да...
Изчислихме щетите, видяхме, че има несъответствие...
Картините по стените бяха разместени...
Нещата разхвърлени...
Много повече от...
Помислих, че ще останем без пари, тъй като баща ми е безработен...
Първоначално бях...
Не знаех добре... Почувствах...
Беше нещо ужасно.
Животните полудели... - Още съм на тръни.
Все едно не мога да дишам...
Баща ми имаше злато. - Проклети крадци!
Държеше го в сейф, защото преди време
усети, че икономиката, която се храни с...
Банките няма да са сигурно място. Доларът също, както знаем.
Политиците не могат да ни излъжат, колкото и да опитват.
Хедж фондовете предизвикаха международен финансов натиск,
активите трябва да се уедрят в хедж фонд.
Посъветвах го относно финансовата перспектива...
Тате?
Идвай, започва второто полувреме.
Испания се бори със зъби и нокти,
показва добра игра. Топката е в Испания...
Защо тръгна с мен?
Моля? Какво?
Защо ме питаш това?
Никога не съм се питал досега. Знаеш ли защо?
Защото никога не съм искал да ми доказваш, че ме обичаш.
Моята любов беше достатъчна.
Любовта ми беше много повече. Сега е по-истинска и силна.
Затова чувствам, че се нуждая от още нещо.
Нещо, което не мога да получа. - Като какво?
Днес щях да те помоля да се оженим.
Щеше?
Държах се глупаво тези дни и исках да оправя нещата.
Като направиш най-глупавото нещо. - Мислиш, че това е глупаво ли?
Глупаво е да го сториш, чувствайки се застрашен от брат си.
И още по-глупаво, защото се съмняваш в любовта ми
и искаш да разбереш обичам ли те, както ти мен.
Знаех, че ще се случи. - Кое?
Всичко отива по дяволите щом Калеб се върне.
Ти го пращаш по дяволите.
Не мога да се състезавам с Калеб.
Все тая, че завърших, че отслабнах и си сложих обица.
Надявайки се...
Надявайки се какво?
Да ме харесаш повече.
Момичетата винаги си падате по лошото момче.
А ти си доброто момче? - Точно.
Както ти доброто момиче.
Но изглежда не е добра комбинация.
Късаш ли с мен?
Знам отговора, но те питам,
за да осъзнаеш какво правиш и да понесеш последствията.
Да.
Късам с теб.
Какво правиш тук, Ефраин?
Би трябвало да си с гостите си, като добър домакин.
Пурите са за мъжете.
Ветрилата за момичетата.
Ето, дръпни си. - Не.
Дръпни си малко. - Не ставай груба.
А ти слабак. Хайде. - Добре.
Беше прав, пурите са за мъжете.
Какво ти е? Защо си толкова странен?
Ти защо си странна? - Аз? Защо да съм?
Какво ми каза? - Кога?
Преди да скочиш в басейна, след като каза, че не харесваш Хари Потър.
Нищо. - Нищо ли?
Причуло ми се е.
И това със сешоара също? - Беше шега.
Да, шега...
Дай, не така.
Не гълтай дима. Погледни.
Видя ли как се прави?
Опитай пак.
Не искам. Олигави я.
За да ти покажа.
Виждала съм дядо как го прави хиляди пъти.
Не вини мен. - Не.
Освен това, аз щях да...
Какво?
Не е същото.
Изобщо.
Тате?
Имам въпрос.
Бен, спри! - Какво има?
Като сме богати сега, мама ще се върне ли?
Да се върне?
Мислиш ли? - Да.
И аз. Но първо ме научи да шофирам.
И после ще ти викна проститутка с приятелите ми.
Не, не!
Икер е велик! - Да живее Икер!
Да живее Икер! - Да!
Не, не... Не пак!
А, това е повторението.
Не повтаряйте толкова!
Калеб, какво правиш?
Чакай, ще се върна! Чакай ме тук.
Калеб остани! Колкото повече, толкова по-весело!
Какво по дяволите вършиш?
Нищо.
Използвам малкия си приятел, като теб. Защото...
Скъсах с Крис.
Какви ги говориш?
А, да. Не ти бях казал, че ходим.
Да, ходехме. Но вече не.
Всъщност ти пазех мястото,
за да не ти го вземе някой.
Защо не ми каза?
Кое? Че ходехме или че скъсах с нея? - Все тая.
Наистина ли искаш да си я върнеш?
Или се ебаваш? - Разбира се, че искам.
Крис беше любовта на живота ми. Крис все още е любовта на живота ми.
Ще те ударя.
Но няма значение какво искам. Знаеш ли защо?
Зависи от нея. От това кого тя иска.
Не е мое решение. - Напротив. Твое е.
Знаеш ли защо? Защото си хищник.
Шибан хищник, най-големият в хранителната верига.
Не знам защо ти се възхищавам толкова. И се чувствам като страхливец.
Аз се грижа за семейството две години.
Ти ме остави сам. - Не съм, Дани.
Петима братя сме.
Вярно. Депресиран, бавноразвиващ се и глупак.
Невероятни сме, човече.
Слушах цяла година плача на Крис,
казвайки й, че ще се върнеш, да не се тревожи.
И продължавам да се чувствам като най-лошият брат.
Нека я загубя, вместо да чувствам, че те предавам.
И не се правя на теб.
Ти я остави и си тръгна.
Аз просто я утеших.
Сега ме остави намира, моля те.
Значи не ти трябва вече това? Мога да го задържа.
Защо е у теб пръстенът на баба? - Татко мисли, че е прокълнат.
Но не и аз.
Семейството може да е, но не и пръстенът.
Дай ми го.
Харесва ми. - Дай ми шибания пръстен.
Няма. - Дай ми шибания пръстен.
Дай ми го, по дяволите!
Помниш ли като малки като си играехме на куче?
Хвърлям нещо и ти ми го носиш.
Дръж, намери го.
Удари ме, Дани.
Удари ме.
Хей!
Какво правите?
Не се бийте!
Целуни го!
Познайте какво стана.
Адан си забрави лекарствата вкъщи и нещата станаха...
Бен, не сега.
Добре. Кажи ми кога. - Ще ти кажа.
Надявам се да сте приключили, защото трябва да поговорим.
Всичко е лъжа.
Стига.
Казах ти да не пушиш, не ти се отразява добре.
Заради баща ти ли? - Не.
Да, но не.
Какво ти е?
Одеве, когато...
когато Мони прочете клетвата ти...
Почувствах се странно. Защото...
Все едно тя я беше написала вместо теб.
И се разстроих много.
Какво значение има? Защо се разстройваш от това?
Защото се надървих малко.
Какво?
Не знам дали беше, защото тя я чете, или защото ти я беше написала.
Като миналото лято,
когато отидохме заедно на плаж и се съблякохте до кръста.
Бяхме само тримата на плажа!
Именно, тримата сме винаги заедно
и в даден момент забравям коя, коя е.
Не че не знам кой, кой е. Просто се обърквам по друг начин.
По какъв?
Целунах я.
Не.
Откъде взе тези снимки? - Адан забрави лекарствата си...
Не сега. - Кажи ми кога.
Добре.
Адан, ще кажеш ли откъде ги взе?
Татко ги е криел. - Къде?
Къде?
Мама е оставила татко заради този мъж?
Този мъж? Не знам. Трябва да питаме татко.
Не. Няма да го безпокоим с глупости. Щом татко ги е криел,
не иска да знаем за тях. Вероятно, за да ни спести болката
или защото го боли много, за да ни каже.
Тъжно е, че се ровите из нещата му. - Не.
Просто Адан си заправи лекарствата...
Бен, не сега. - Кажи ми кога.
Ще ти кажа.
И какво като мама е имала любовник и е оставила татко?
Любовник? Това е повече от любовник.
Това са техни снимки заедно.
За период от около осем години.
Ако случайно разглеждаш тези снимки, какво виждаш?
Бременна жена
да се разхожда щастливо под ръка с мъж в парка.
Щастлива двойка.
Очакваща бебе.
Бебе.
Ефраин?
Четири деца едно след друго
и след 16 години отново забременява. Странно.
Може би татко се е усъмнил,
наел е детектив и ги е разкрил.
Затова се вживява толкова като говори за мама.
И трите инфаркта и байпасите...
Прилича на Ефраин. Мъжът, имам предвид.
Нека се обадим на мама. - Не.
Уважавайте живота й. - Да го уважаваме?
Глупости. Искам да знам кой нещастник е развалил брака им.
Не бива да говорите така за Хулио, като не го познавате.
Какво каза? - Не бива да се говори така за
непознат. - Не каза това.
Не бива да говорите така за някого ако...
Каза Хулио. - Каза Хулио.
Да, казах Хулио.
Не, не съм казал Хулио!
Бен, познаваш ли го?
Погледни ме в очите.
Познаваш ли го?
Да или не?
Да. Измъчвате ме. Няма да говоря.
Как така го познаваш? И защо знаеш всичко?
Приятел на мама е. Добър човек и не искам да говоря.
Кога се започна с него? Преди или след като се разделиха нашите?
Мама и тати са се разделили? Но защо?
Шегувам се!
Хвана се, Адан.
След това. Няма да говоря повече.
Защо не ни каза?
Мама ми каза да не казвам. И не съм.
Обещанието си е обещание.
Не се тревожете, Хулио е добър човек.
Помогна ми да си намеря работа и може и на теб да помогне, Адан.
Тъй като нямаш пари, нито злато, нищо.
Виждал ли си ги да се целуват?
Разбира се и много повече. Нищо няма да кажа.
Добре, това е.
Мама има приятел.
Страхувала се е да ни каже. Нали сме толкова сме толерантни.
Ще уважаваме волята й, докато сама не ни каже.
Край на историята. - Не, никакъв край.
Да, край на историята.
С Карла скъсахме.
Аз прецаках всичко
и Карла ме заряза.
Мисля, че го направи, защото не съм наясно със себе си.
Но ме прати по дяволите с право
и не мисля, че тази сватба
ще се състои.
Да им кажа ли за грабежа?
Не, Бен. Не сега.
Това ли е?
Съдийският сигнал, редовното време свърши.
Да те отведа ли? А?
Няма да се женим.
Може да останете, докато свърши мача.
Надявам се Холандия да бие, за да не съм единствената губеща.
Благодаря на всички, че дойдохте.
ВАКАНЦИЯТА 2000 НА ПЛАЖА
ВАКАНЦИЯТА 2009 НА ПЛАЖА
ГЛУПАК
Започват последните минути от този велик финал.
Ще ми обясниш ли това?
Монтаж за повече ефект.
Щяхте ли да ми позволите да се омъжа иначе?
Щяхте ли да ми позволите иначе?
Да. - Да.
Сериозно? - Сега съм като лошата майка.
Като лошите братя. - Лоша леля.
Стига. Прецаках всичко.
Не винете мен. - Винете ме.
Никой не е виновен. - Въпрос на отговорност.
Отговорност... - Ефра, харесваш ли Моника?
Да се омъжи Моника, нали забърса годеника ми.
Изпитвам чувства към Моника, които с Карла...
Не съм. - Чувства?
Само се целунахме. - Какви?
Целуни задника ми! - Прави сте, имаше знаци.
Мони, харесваш ли Ефра?
Не какви да са знаци. - Не, не.
Замесена е жена. Добре, друга.
Не знам.
Не друга, има само една.
Кажи истината. - Една тук, друга там.
Добре, да. - Две, но се броят за една.
Харесвам го малко. - Много по-специална от предишните.
Понякога... - Може да звучи объркано, но не е.
Чувствам го като...
Не съм объркан. Да, съм. - Мой годеник.
Главата ми ще гръмне.
Жалко, че не сме мормони.
Карла, Мони, Мони, Карла...
Кълна ти се, че не искам да ти го отнема.
Не съм ги делял. - Ако той ме зареже?
Обичам Карла. - Още по-лошо.
Не искам да изгубя Мони. - А ако аз?
Един за друг сме. - Няма да се зарязвате.
Обичаш и двете. - Заради една целувка?
Не вдигай сватба. - Просто целувка.
Не се ожених на 18.
Ще се омъжваш за годеника си... - Взех решение.
Сестра ти го е целунала. - Тати каза, че не можеш да взимаш.
Не знам...
Нищо или почти нищо. - Глупачки!
Спри тази игра. - Ефран е минало за мен.
Играеш ли си...
Идиот съм и загубих и двете.
Мисля, че си търсиш извинения, за да пратиш всичко по дяволите.
Нищо не знаеш.
Говорим за мен, но и ти прекали, красавице.
Карла е малко... - Моника, млъкни.
Трудна. - Кажи го.
За някои неща. - Излей го.
Не само... - Пак се започна.
Не е бременна... - Мой проблем, не твой.
Истината е, че... ние никога...
Стига толкова за днес.
Не сме го правили. - Не сме го правили.
Това е. - Не сте?
Не си правил секс? Дори аз съм!
Жени се девствен!
Най-накрая добра новина.
Ще ти викнем проститутка с приятелите ми.
Не е никак смешно. - Ефраин, няма нищо.
Не е кой знае какво, но...
Но... - Но защо?
Мислехме, че чакането е яко.
Да чакате какво? - Днес.
Мама и татко също. - Дори Бритни Спиърс.
Работи страхотно... - Прецакахме всичко.
Имаш умрели топки, хлапе.
Правили сме неща. Не съм фригидна.
Опитахме веднъж. - Карла се изплаши...
Той го извади... - Само главичката.
Боли наистина. - Защото Ефраин...
Имаш голям приятел пич!
И ти ли си го виждала?
Ти го каза сега. - Моят не би имал проблем.
Отложихме го за днес. - Не точно, че я заболя.
По-добре беше да не го правим.
Карла губи интерес бързо.
Сексът не е всичко. - Нали?
Не е заради секса. - Кожата.
Силно желание...
Химия. - Химия.
Съвместимост. - Разбиране.
Разбирателство. - Любов.
И да опознаеш недостатъците си, преди те теб.
И секс също, нали?
Няма смисъл това, че си на 18 и не си готов за секс,
но се жениш... - Исках само да съм като Гага.
И баба. И като теб, мамо.
Исках да продължа линията.
Яки млади майки, щастливо омъжени.
Провалих се. Но опитах. - Напрежението ме облада.
Няма да ставам чичо? - Не, Бен. Няма да ставаш чичо.
Каза, че ще се казва Роналдо.
Името му трябва да започва с Г.
За да продължи традицията. - Тогава го наречи Гоналдо.
Край на първото продължение.
Няма време за почивка.
Може ли да вляза?
Какво гледаш?
Кашата, която направихме. - Чакаш булката и младоженеца.
Четоха ли ти много конско?
Доста. На теб?
Не искам да свършим така.
Ще срещна много мъже, а ти - жени. Това е животът.
Някои ще ми харесват повече.
Някои ще подлудя, други мен.
Но никой от тях, никой никога...
не ще бъде по-важен от теб.
Винаги ще съм малкото смешно русо момче
с четирима откачени братя.
Как се казваше?
А, да, помня. Ефраин.
Какво е станало с него? Ще го потърся във фейсбук...
Така...
Станал е дебел и плешив. Не, благодаря!
Добре, че не се омъжих за него.
Още можем да направим специален този ден.
Още искам да си ми първият.
Аз също. Обещавам ти, че няма да те нараня.
Не затова ти говорех, перверзнико. - Нито пък аз.
Да, глупчо.
Приготви се, сега се връщам. - Къде отиваш?
Карла, къде отиваш с есето ми?
Карла!
Искаш всичко и нищо, това е страхливост.
Щом искаш нещо, бори се за него, това е смелост.
Не си сторил нищо лошо.
Аз нямаше да изчакам година.
Направи каквото трябва.
Благодаря ти, че се грижи за всички и всичко.
Какво правиш?
Защо я счупи?
Вземи.
Насочи го към светлината.
Не. Трима са много.
Погледни го, досадници.
Какво търся?
Карта на съкровище?
Виж, където е написано името ми.
Никога няма да се омъжа.
Всички бракове са фатални и свършват зле.
Откога го знаеш?
От преди да го напише.
Не ти трябва карта, за да намериш съкровището си.
Виля излиза. Пет гола в първенството.
Не искам да ходя. Искам да остана тук.
Няма да отида. - Защо?
Страх те е да видиш татко?
Не ме е страх. Не искам да изтича времето.
Как така "да изтича"?
Знам, че смятате, че не си давам сметка за нещата,
но знам, че на тати не му остава много време.
И не искам...
Не искам времето му да изтича, искам да го запазя.
Бен, ако искаш да отидем заедно.
Не, оставам. - Ще се зарадва.
Оставам.
Трябва да му разкажа за грабежа. Важно е.
Какъв грабеж? За какво говориш?
Адан забрави... - Бен, не сега.
Кажи ми кога. - Ще ти кажа.
Виж какво ти нося.
Сиреното, което ме успокоява.
Бен, чуй ме. Времето е като сиреното.
Дори и да ти харесва, ако го оставиш за дълго време,
се разваля.
Трябва да го изядеш навреме.
Тогава ще го изям.
Ако ме беше помолил
да се омъжа за теб днес, щях да кажа - не.
Но ако беше попитал вчера,
щях да кажа - да.
И ако ме попиташ утре,
вероятно също.
Тръгнах с теб, защото мразех да съм сама.
Това е, шибаната истина.
Имах нужда да се грижа за някого и да се грижат за мен.
Някой силен и уверен в себе си.
Истина е, към Калеб изпитвах страст, каквато към теб, не.
И мисля, че винаги съм го обичала.
Но не мога да съм с него.
Не мога.
Не искам.
С теб всичко е лесно.
Знам, че звучи ужасно, но е истина.
С него бях пристрастена към неща, които не ми даваше.
А с теб към неща, които ми даваш.
И не си представям по-добър баща за децата си.
Не съм бременна, окей?
Спокойно. Но...
Едва ли ще отнеме много време.
Да създадем деца, имам предвид.
Обмисли всичко това и помисли дали искаш да си с мен.
Защото аз искам да съм с теб.
Преча ли?
Какво правиш? - Карла каза, че си искал да говорим.
Ние щяхме да... Не.
Да спите? Искаш ли пижамата си?
Не, не.
Искаш ли да говорим или не?
Но... За какво?
Добре. Тръгвам си.
Не, не, чакай.
Не си тръгвай.
Никога, моля те.
Знай, че още не искам да се омъжвам.
Не, няма да се женя вече.
Женитбата е за 20-ти век.
Навас се измъква, минава покрай Иниеста,
красив пас към Сеск,
Сеск към Навас, Иниеста от другата страна,
към Торес, Торес центрира към Сеск,
Сеск към Иниеста...
Гол.
Гол, гол!
Какво правиш?
След всичко, което ти казах... - Не.
Празнуваш? - Почакай.
Тати!
Голът го излекува!
Ако пак стана дебел ще ме обичаш ли?
Не издържам повече тези диета.
За нищо на света!
Миличък!
Обичам ви! - И ние!
Обичам ви, мамка му!
Световни шампиони, деца мои.
Иниеста е велик!
Чудо!
Татко се събуди, това е добър знак, нали?
Не, не е добър знак.
Дадох му морфин одеве, за да се успокои.
Събуди се, защото действието отмина.
Остава му малко време.
Много малко.
Защо не го закарахме в болница? - Нямаше да помогне.
Сърцето му може да спре всеки момент.
Всъщност от много време е така.
Татко знае това
и той избра момента.
Този момент.
Аз само изпълнявам волята му.
Калеб.
Не искам да съм тук.
Говориш неща за възрастни.
Казвам се Бенхамин Монтеро Санс.
Живея на Камино...
Бен.
Помниш ли, когато отиде на летен лагер
с приятелите си? - Да.
Беше щастлив, но и малко тъжен, нали?
Защото щяхме да ти липсваме.
И какво направи татко?
Качи ни в колата и ни откара на гарата.
Целунахме те и те прегърнахме за чао
и не беше тъжен вече.
Сега все едно татко отива на лагер.
И трябва да се сбогуваме добре с него, за да тръгне щастлив и спокоен.
Може да му дадем края, който заслужава,
за който винаги си е мечтал.
Съгласни?
Здравей, Крис.
Оперирах 48 часа.
Изморен съм, но радостен.
Най-накрая разбрах какво означава думата - късмет.
И веднага ме обзе огромно чувство на празното.
Защото успехът няма стойност щом не можеш да го споделиш с близките си.
От две години не съм споделял нищо с никого.
Нищо от това, което тая в себе си,
нищо от това, което знам.
И не мога повече.
Помниш ли преди две години и половина, баща ми имаше възпаление на тестисите?
Помислихме, че е тумор. Оперирахме го и беше наред.
Но после открих нещо в аномалната патология.
Тестисите му не функционират. Никога не са.
Баща ми не ми е баща,
нито на никой от братята ми.
Не го знае.
Баща ми е стерилен. Но и това не знае.
Това, което пиша сега така бързо и лесно,
беше непоносимо за мен.
Защото представата за семейство,
за моето семейство,
се изпари напълно.
Ти ми асистираше по време на операцията. Беше до мен през цялото време.
И често се питах, защо не го споделя с теб.
Сега знам, че е защото съм се срамувал.
Усъмних се в съществуването си и всичко наоколо.
И реших да избягам.
От всичко, дори и от теб.
Преди да замина, отидох да говоря с мама, да я обвиня,
да поискам обяснение и да споделя болката си.
Щом щях да отнасям надалече тази бомба, исках да знам всичко за нея.
След като се оженили, колкото и да опитвали,
майка ми не забременявала.
Нещо не се получавало.
Майка ми си направила тестове и всичко било наред.
Било ясно, че причината не е в нея.
Но никога не посмяла да накара и татко да си направи.
Предполагам не е искала да се чувства унижен.
Били други времена.
Майка ми решила да осъществи мечтата му.
През 1969 живеели в малък апартамент в Легаспи.
Един следобед мама се облякла
и казала на татко, че ще прекара нощта в болницата с леля Пили.
Скитала се безцелно,
докато не се озовала пред отворен ресторант.
Влязла и седнала в кафенето.
Провеждала се конференция относно морския транспорт.
Не знаела езика, но не й бил нужен.
Била много красива и симпатична. Той бил датчанин, елегантен и красив.
Як като татко.
9 месеца по-късно се родил Адан,
с невероятно сини очи, които никой не си обяснявал.
12-20-2-29-14.
Рождените ви дни.
Това е комбинацията от сейфа.
Най-големият си и си отговорен да разпределиш това вътре.
Бъди честен и ще се справиш добре.
Мога да ти разкажа още четири подобни истории с четири различни мъже.
Трябваха ми две години, разстояние, мизерия и самота
да осъзная, че майка ми е изневерила шест пъти от любов.
За да даде на баща ми голямо семейство,
семейство като от филма, за което винаги е мечтал.
Мисля, че е разбираемо и простимо,
че се е влюбила в последния мъж, бащата на Ефраин.
И решила да заживее с него нов живот без лъжи.
Все пак е нейният живот, не на другите.
Здравей, мамо.
Казвам ти го, защото мисля, че те изгубих, за дето не ти казах.
Не целя да си те върна,
най-вече, защото знам, че не искаш.
Предполагам това е начинът ми да ти поискам прошка,
за дето не ти дадох това, което заслужаваш.
Което наистина заслужаваш.
Много те обичам.
Калеб.
И аз те обичам много.
П.П - Не казвай на братята ми.
Да нося това, вече не е такова бреме.
Обявявам ви за мъж и жена.
bukvi.bg ® Bulgarian Translator Zone 2014
Support us and become VIP member to remove all ads from OpenSubtitles.org