ТЕЛЕФОНИТЕ ЗВЪНЯТ (1960)
В летните вечери, навсякъде, все по-силно, телефоните звънят.
Дами и господа, това не се ли е случвало и с вас?
Чувам тихите им стъпки на улицата,
влюбени, бързащи за среща.
А аз мога само да мечтая за това.
И вместо да отида в града
в разкошна рокля,
аз оставам да чакам на другия край на жицата.
А телефоните звънят,
телефоните звънят.
Може би следващия път ще звъннат и за мен.
Тези дами са пропуснали много важно позвъняване,
А нали утре това може да се случи с вас?
Какво може да се направи?
Абонирайте се за служба "Телефонни секретари".
Във ваше отсъствие
ние отговаряме на позвъняването и приемаме съобщенията за вас.
По този начин вие винаги ще бъдете достъпни.
Висшето общество от източен Ню Йорк...
Висшето общество на целия Ню Йорк се абонираха за "СЮЗАНОТГОВОР",
Ето какво може да направи за вас "Сюзанотговор".
Обади се вашия агент, че сте получили ролята.
Адвокатът ви се обади, за да съобщи,
че вашия чичо ви е завещал цялото си имущество.
Докато вие отсъствахте, той се обади
и помоли да ви предадат, че ще се ожени за вас.
Благодаря, благодаря!
Благодаря, "Сюзанотговор"!
Така че, присъединете се към каймака на нюйоркския елит –
включете се към "Сюзанотговор"!
Нашите офиси са чаровни, елегантни, поверителни,
с добър вкус и блясък... Това е "Сюзанотговор"!
Апартаментът на г-жа Ван Ренсалър.
Здравейте. Г-жа Ван Ренсалър вкъщи ли е?
Не, но може да я намерите при графиня Тортолино,
в Портофино, Италия. - Благодаря.
Моля. - Какъв задух!
"Сюзанотговор"... - Обажда се г-жа Малет.
Дядо Коледа ли е? - Да, г-жо Малет. Дайте малчугана.
Здравей, Дядо Коледа.
Здравей. - Чух, че не искаш да ядеш спанак.
Това много ме разстройва.
Добре, ще го изям. Дочуване.
Дочуване.
Френски ресторант "Дървена къщичка". Бонжур.
Бих искал да запазя... - Съжалявам, вече затваряме.
Благодаря. - За нищо.
Обажда се г-н Чандлър. Справки на гарата не отговарят.
В колко часът пристига влака от Кранбъри?
Момент, сега ще погледна, г-н Чандлър.
Стоматологичната клиника на д-р Китчъл. Момент, моля.
Г-н Чандлър, вашият влак пристига в 22:45 ч.
Стоматологичната клиника е. С какво мога да помогна?
Обажда се г-н Фъргюсън. Мостът, който ми постави доктора, падна.
Много съжалявам, г-н Фъргюсън.
В момента д-р Китчъл е в музикално издателство "Хармония".
Странно място за стоматолог. Дайте ми номера му.
Момент да погледна.
"Сюзанотговор". - Здравей, кукличке. Дай ми д-р Ник.
Съжалявам, грешите номера. Г-н Фъргюсън,
може да намерите доктора на телефон: Джаспър 4-5-0-6-6.
Апартаментът на Джефри Мос. - Обажда се Олга.
Може ли да говоря с Джефри, моля? - Съжалявам, г-це Олга,
но г-н Мос е на среща по повод неговата пиеса.
Той още спи! Дайте ми го!
Извинете... "Сюзанотговор" - Обажда се Розина Грималди.
Мадам Грималди, как е ларингитът ви?
Това е благодарение на вашия приказен компрес с горчица.
Много се радвам. А остатъка може да се използва за хот-дог.
Много съм ви благодарна. Ще ви изпратя прекрасна рокля,
ушита специално за "Травиата". Аривидерчи!
Ще ми изпрати рокля от "Травиата"! - И къде ще я облечеш?
Г-жо Олга, извинете, че се забавих. Ще оставите ли съобщение за г-н Мос?
От 11:00 ч. го чакам, за да ме заведе на състезанията!
Не мисля да прекарам живота си в чакане! За Бога!
"На състезания!" Защо са му тези състезания?
Като че ли си има малко други проблеми.
Ела...
Спри да се тревожиш за този плейбой.
Той не е плейбой, той е много талантлив драматург.
Играе в комедии, а не ги пише. - Извинявай, но с партньора му
са написали много успешни пиеси за Бродуей.
И какъв му е проблемът?
Партньорът му го изоставил. - И какво?
Сега трябва да пише сам. - Голяма работа!
Не разбираш ли какво означава това? Страх го е, че сам няма да се справи.
Всички творчески личности са раними...
Здравейте, момичета. - Здравей. Той е артист...
О, Ела! Погледни това.
Г-ца № 63 закрива абонамента си, защото се омъжва за г-н № 78!
Това е чудесно!
Но аз нямам нищо общо с това.
Случайно разбрах, че г-ца № 63 търси партньор за сиамската си котка,
а знаех, че и № 78 има сиамски котарак.
Посъветвах я да му се обади. Сега са заедно.
И сега имаме един абонат вместо два.
Ела, стотици пъти ти казах:
просто приемай и предавай съобщения. Това е всичко.
Не се старай да помагаш на клиентите. Това няма да ти донесе нищо добро.
По-добре се погрижи да си намериш мъж.
Ела, ти всъщност какво правиш тук? Уредих ти среща в 17:00 ч.
И трябва да отида? - Длъжна си...
Ела, това е шестият младеж, който ти намирам тази година.
Той е много приятен младеж, племенник на мой близък приятел.
Затова те моля да се постараеш. - Добре.
Ела! - Добре.
Не забравяй да събудиш Джефри Мос преди срещата му.
По телефона дърдори спокойно, но всеки път,
когато се среща с някого, се затваря като мида.
Малко е срамежлива. - Става непохватна.
Всичко това е временно. - Спъва се в нещо, обръща чаши.
Може би този път... - Остава само да засвети.
Апартаментът на г-ца Прингъл...
Не мога толкова дълго да задържам масата.
Имам поръчка. Трябва да вървя.
Капитане? - Момент.
Нашата маса готова ли е? - Съжалявам.
Чакаме вече 20 минути.
Страхувам се, че момичето ми ще умре от глад.
Ще видя какво мога да направя. - Благодаря.
Това е най-доброто, което можах да направя.
Тук са толкова заети, че можем сами да се обслужим.
Поне имаме питиета. Остава да получим и маса. Капитане...
Вие сте необикновено дружелюбна. Да пием за дружбата.
Дружбата е подарък, който... - О, извинете...
Просто, когато се опитвам да направя добро впечатление...
Аз ще го оправя. - Не, оставете на мен.
Съжалявам, аз... - С вас всичко наред ли е?
Сигурно си мислите, че съм ужасен.
Ще помоля за друга чаша. - Не, вземете моята.
Не, задръжте я. - Не, не...
Добре, ще пием от една. Първо вие.
Става късно. Да си тръгваме. Капитане!
Вече е късно. - Пак го изпуснах.
Обикновено не съм толкова несръчен. Признавам, че съм малко нервен.
Среща с непозната никога не преминава гладко.
Вече имам печален опит. Ужасно се вълнувам.
Леля ми, да е жива и здрава, и нейни приятелки,
сред които, извинете ме, и вашата братовчедка Сю,
ми предлагаха такива страшни моми... Извинете – странни момичета.
Така че, когато се появихте...
Знаете ли, вие сте добър слушател, а това само по себе си е изкуство.
Това ми вдъхва увереност.
Може би намирате, че съм прекалено бъбрив.
През цялото време говоря. - Не, изобщо.
Капитане!
Ще отида да проверя какво става с вашата маса.
Масата ви е готова. Насам, моля. - Благодаря. Да вървим.
Съжалявам. - Спокойно, всичко е наред.
Не мисля, че може да ни се случи още нещо.
Напоследък всичко се обърка. Миналата седмица...
Ужасно съжалявам. - Вината е моя, госпожо.
Може да е от разположението на звездите. Чел съм за това.
Подобри собствения си рекорд.
От излизането до връщането ти – 45 минути. Как мина?
Добре, но си спомних, че трябва да се видя с някого.
С шивача? - Да.
Какво стана?
Кабинетът на д-р Стафърд. - Обажда се г-жа Хърман.
О, г-жо Хърман, имате записан час за утре в 9 ч.
Не яжте нищо, не трябва дори да пиете кафе.
И не пушете. - Благодаря.
Дочуване. - Гуен, а къде е Сю?
В безопасност си, тя е с Ото. - С кого?
Един европеец, който продава грамофонни плочи.
В хляба е скрита пила, ако поискате да избягате.
Здравей, Карл. - Ако имате малко пари в себе си,
може да изпием по една сода. - С удоволствие! Ела?
Върви, Гуен. Аз съм тук. - Благодаря.
Събуди ли Джефри Мос?
Опитах, но "спящия принц" помоли да му се обадя в 18:00 ч.
Така ще пропусне срещата с продуцента си!
Ела, ти изобщо помниш ли, че това е само безтелесен глас?
Джефри Мос е просто Плаза 0-44-33.
Той не е нищо повече от всеки друг абонат.
18:00 ч. е, трябва да го събудя.
Добър ден, г-н Мос.
Ти ли си, мамо? - Вече е 18:00 ч. Време за ставане.
Един момент, моля.
Ела, кога ще престанеш да говориш с този старчески глас?
Той има нужда от майка. Ало? Г-н Мос, има съобщение за вас:
"Ставай, ленивецо. Имаш среща с Лари Хейстингс
по повод пиесата "Докосването на Мидас".
Е, явно няма да успеете за срещата.
Няма значение. Слушайте, обадете ми се след няколко часа.
О, не, г-н Мос.
Обичам този човек.
Плаза 0-44-33.
Какви идеални отношения –
аз не го виждам, той не ме вижда.
Аз съм влюбена в гласа
на Плаза 0-44-33.
Какви идеални отношения –
аз му говоря, и той ми говори.
Но постоянно се питам: "Как ли изглежда?"
Искам да знам
как изглежда.
Метър и деветдесет ли е или метър и двадесет?
Синеок ли е или тъмноок?
Голям, мускулест или кльощав?
С черни мустаци или с рижа брада?
А може би танцува като Фред Астер?
Светлокож ли е или има тен?
Със сресана коса ли е или е рошав?
Да, всичко това ми е интересно!
Обичам този човек.
Плаза 0-44-33.
Какви идеални отношения –
и всичко ще бъде наред.
Нищо няма да наруши магията на нашата любов,
защото никога няма да го видя,
а и той никога няма да ме види.
Не, никога няма да ме види.
Как ли изглежда той?
Моят "спящ принц".
Как изглежда той?
Може би е безсърдечен, може би пуши цигари?
А може би е красив, като кинозвезда?
Суров и мрачен или плах и страхлив?
С лице, което само майка му може да обича?
Не ме интересува външния му вид,
за мен той е само, само, само...
глас в телефона,
Плаза 0-44-33.
Какви идеални отношения –
аз не го виждам, и той не ме вижда.
Той ме нарича "мамо", мислейки, че вече съм на 63.
Никога няма да го видя,
а и той никога няма да види мен.
Не, никога няма да ме види.
"Сюзанотговор".
Здравей, мамо. - Да, г-н Мос?
Аз ще работя цяла нощ. - Ще работите?
Имам нов проект.
Не знам кога ще си легна. Обади ми се в 7:00 ч.
В 7 ч. сутринта? Добре, г-н Мос, ще се заема с това. Лека нощ.
Мамо, още ли си там? - Да.
Ако няма да те затрудни, си мисля, че можем да си поговорим.
Малко да си побъбрим.
Мамо, страх ме е. - Не трябва.
Знам. Казвала си ми го стотици пъти, но това е последният ми шанс.
Последният ви шанс? - Лари просто е бесен.
Ако не му занеса поне в общи черти последните две действия до 16:00 ч.,
той ще се откаже от "Докосването на Мидас".
Вие сте способен да пишете без вашия партньор.
Хващайте се за работа и завършете тази пиеса.
Мамо, теб наистина те е грижа за мен, нали?
Нямаш никакви лични интереси,
като тази купчина лицемери, които ме заобикалят.
Ти си единственият човек на света, с когото мога да поговоря, мамо.
Благодаря, г-н Мос.
А сега на работа! - Права си, мамо – на работа.
И не забравяй – в 7 ч. сутринта!
Длъжен си да го направиш!
Длъжен си да го направиш сам!
Никой няма да го направи заради теб.
Ти си сам.
Пиши. За любов, за война или за миене на подове, но само го направи.
И не моли друг да го направи вместо теб.
Ще съжаляваш.
Направи го сам.
Не лъжи.
Ако излъжеш, нищо няма да излезе.
Успехът е променлив, използвай това.
Не е възможно да спреш времето.
Хайде, хайде, пиши, човече!
Ако не вярваш на мен, помисли за стария Майлс Стендиш.
Кой го погуби?
Казал: "Джон Олдън, ще се ожените ли за Присила?"
Майлс получил отказ.
Старче...
Присила отговорила: "Сега, когато Майлс си отиде,
говорете от свое име, скъпи Джон."
Това го и погубило... Така че, пиши!
Направи го, направи го сам!
Какъв е смисълът?
Никога няма да мога да пиша сам.
Френси!
Тук е.
Щом някое от момичетата отговори на повикване, включвай магнетофона.
Сигурен ли сте, инспектор Барнс?
Г-н Барнс, идиот!
Когато затворя този публичен дом, ще получа повишение.
Просто защото сте арестували всички телефонистки
от "Линия за самотни", които се явяват прикритие
на "Клуб на самотните сърца"?
Добър ден.
Казвам се Барнс. Пишем статия за телефонните секретари.
Изпраща ни... списание "Вог".
Бихме искали да ви зададем няколко въпроса.
"Вог"? На мен? Благодаря ви. Много се радвам.
Сядайте. - Благодаря, ще постоим.
Ще се освободя след минутка.
Кажете, харесвате ли работата си? - Обичам я.
Преди работех в телефонната централа на компания за бельо.
Беше много скучно. Въпреки че внесох малко разнообразие.
Малко разнообразие?
Тук не е толкова безлично. Разговарям с различни хора.
Мога да дам на всеки, каквото му е нужно.
Братовчедка ми Сю смята, че им отделям прекалено много време.
Постоянно ми повтаря: "Свършвай с тези, заеми се със следващите."
Извинете. - Да, разбира се.
Апартаментът на мадам Грималди.
Не, мадам излезе.
Честно казано, ние сме няколко.
Да, аз съм.
Цена ли? За приятелите на мадам Грималди е безплатно.
Достатъчно! Оставете слушалката! - Какво говорите?
Задържам ви! - Задържате ме?
Вие какво правите тук?
Работя тук. - И вие ще дойдете с нас.
Докарай колата, Ото! Побързайте!
Какво правят тези хора тук?
Закриваме този бардак. А вие отивате в женския затвор!
Инспектор Барнс. Нравствена полиция.
Винаги съм знаела, че ще имаме проблеми заради теб.
Инспекторе, какво лошо сме направили? - Сами се чуйте.
Апартаментът на мадам Грималди. Не, мадам излезе.
Честно казано, ние сме няколко. Да, аз съм.
Цена ли? За приятелите на мадам Грималди е безплатно.
Е, коя от вас е "мадам"?
Мадам Грималди е оперна певица.
Посъветвах я да си направи компрес с горчица заради настинката...
О, малките ви мръсни мисли!
Добре, инспекторе, вкарайте ме в женския затвор.
Ще се постарая да ви понижат до инспектор по кокошките!
Ето списъка на нашите абонати, инспекторе.
Добре, станала е грешка. Може би...
Но ме чуйте, ще бъда наоколо. Няма да ви оставя просто така.
Ще ни подслушвате ли? - Ако чуя личен разговор с абонат
или видя среща с мъж-клиент извън работата,
и вие, мадам, ще отговаряте на повикванията от женския затвор!
Ото!
Скъпа!
В мен е ключът от колата ви, а у вас е ключът от моето сърце!
Това е моята братовчедка – Ела Питърсън.
А това е Гуен.
А пък това е г-н Барнс.
Много ми е приятно. Разрешете да се представя.
Аз съм Дж. Ото Пренц, президент на "Титаник Рекърдс Къмпани".
Ние продаваме плочи с класическа музика.
"Титаник Рекърдс" предлага изключително висококачествена стока.
Тази очарователна дама ме убеди,
да разположа моя офис тук, да започна кампания по продажби,
които ще обхванат всички слоеве на населението
и ще привнесат култура в масите. - Много интересно, професоре.
Довиждане, г-н Барнс. - За мен беше удоволствие, дами.
И помнете какво ви казах.
Идвай, Френси. - Бъдете внимателна, госпожице.
Незаконно е да издавате информация за клиентите,
дори и да става дума за компреси с горчица.
Френси!
Ото, може да се разположите тук. - Отлично!
Аз ще взема това.
Ела, моля те. Помни какво каза г-н Барнс.
Не се бъркай в живота на абонатите.
Знам: "На всички тях е нужна помощ.
Д-р Кичъл иска да пише песни. Блек Бартън иска да стане актьор."
Но при тях всичко ще се уреди, а това, което ти трябва да правиш,
е просто да приемаш съобщения.
Точно това имах предвид.
Но тогава по-добре да се върна
в компанията за бельо "Добър ден, тъга".
Скъпа! - Ото, това е забележително!
Трябва да тръгвам. Имаме важно заседание
в управлението на "Титаник Рекърдс".
Трябва да обсъдя с тях нашия план за сътрудничество със "Сюзанотговор".
Довиждане.
Влизайте, влизайте, приятели!
Минавайте! Минавайте!
Господа! Господа... и дами.
Обявявам за открито първото събрание на членовете
на "Титаник Рекърдс Къмпани".
Иначе казано: добър вечер, приятели-букмейкъри.
"Титаник Рекърдс"? Какво е "Титаник Рекърдс"?
Това сме ние. Тази безопасна система ще ни позволи
да извършваме дейността си под носа на властите,
като се представяме за хора на изкуството.
Вече не приемаме залози на коне.
Вече продаваме плочи. - Плочи ли?
В страната има много хиподруми.
Делмар, Пимлико, Холивуд Парк, Рокингхайм.
Знаменитият хиподрум Яалиа във Флорида.
И това са само някои от тях. А сега, Луис,
помоли ме да приема залог.
Залагам 500 долара на победителя.
Номер 6, в третото надбягване, в Белмонт.
Отлично. Вижте вашите таблици, господа.
В качеството си на абонат на "Титаник Рекърдс",
вие ми звъните и казвате: "Бих искал да поръчам", да заложа,
"500 албума", 500 долара,
"33 оборота", на победителя, "Бетовен", в Белмонт.
"6-та симфония", кон номер 6. "Опус 3", трето състезание.
Бих искал да поръчам 500 албума,
на 33 оборота, с шеста симфония на Бетовен, опус 3.
Това е много проста система, с нея се справя дори дете.
На всеки композитор съответства хиподрум.
Благодарение на тази проста система, скоро ще се къпем в злато.
Как никой не се е сетил по-рано за това?
Господа, погледнете таблиците.
Кой е Бетовен? - Белмонт Парк.
А Пучини? - Пимлико!
А кой е Хъмпърдинк? - Холивуд!
Кой е Бетовен? - Бетовен е Белмонт Парк.
А Пучини? - Пучини е Пимлико.
А кой е Хъмпърдинк? - Хъмпърдинк е Холивуд.
Точно така. Обърнете страницата.
Кой е Чайковски? - Чърчил Даунс.
А Мусоргски? - Монмут Парк.
А Рахманинов? - Рокингхайм?
Кой е Чайковски? - Чайковски е Чърчил Даунс.
А Мусоргски? - Мусоргски е Монмут Парк.
А Рахманинов? - Рахманинов е Рокингхайм.
Точно така. Обърнете страницата.
Това е много проста система. Нямаме търпение да започнем.
О, да! О, да!
Проста система. Нека полицията подслушва телефона –
ние приемаме поръчки за плочи. Всичко е много прилично.
А всъщност приемаме офертите
чрез "Сюзанотговор".
Ще забогатеем! Ще забогатеем!
Дебюси е Делмар, - Хъмпърдинк е Холивуд.
Цезар Франк е Ферграунд. Сибелиус е Спортсмънс Парк.
Берлиоз е Бейнбридж. Хиндемит е Хоторн.
Офенбах е Омаха. А сега всички заедно!
Кой е Бетовен? - Белмонт Парк.
Това е проста система!
Пучини е Пимлико. - Колко проста система!
Кой е Чайковски? - Чърчил Даунс.
Кентъки. Шостакович – Саратога,
А Хендел кой е? - Яалиа, Яалиа!
Та кой е Хендел? - Яалиа, Яалиа!
Ах, каква система!
7 ч. Добре, "спящи принце".
Защо не отговаря? - "Титаник Рекърдс"?
Оставете го там.
Преди тук имало ли е телефон? - Да, розетката все още си стои.
Добро утро. Донесох кафе. - Благодаря.
Ще те сменя. Цяла нощ си работила.
Трябва да събудя някого. - Разбира се, Джефри Мос.
Той отнема повече време, отколкото всички абонати взети заедно.
Добре, Ела. Хайде, ставай!
Това е много важно позвъняване!
Виждаш ли? Някой се опитва да се свърже с него.
Апартаментът на Джефри Мос - Вкъщи ли си е? Лари Хейстингс е.
О, не, г-н Хейстингс, и не можем да се свържем с него.
Искате ли да оставите съобщение? - "Бъди сигурен,
че ако не се появиш до 16:00 ч. с финала на "Докосването на Мидас"...
"Докосването на Мидас"... - "Може да се захващаш с друга пиеса,
и надявам се да ти хареса да свършиш дните си в канавката!"
Това е много важно съобщение и той трябва да го получи.
Това е последният му шанс. - Това е твоят последен шанс!
Да ти напомням ли какво каза инспектор Барнс?
Днес имаш почивен ден, така че изчезвай.
Ако не отговаря на телефона, не можем да направим нищо.
Телефонът му сигурно е изключен.
Изключен?
Изключен!
Добър ден, скъпа! - Ото!
Имам чудесна новина за теб.
Сю, снощи Съветът на директорите
те избра за почетен член на управлението.
Моят телефон.
"Титаник Рекърдс". Един момент, моля.
Да! 1500 албума.
8-ми концерт на Пучини за флейта, опус номер 1.
Вече ви ги изпращам.
Служба "Доставки"?
1500 албума от 8-ми концерт на Пучини за флейта, опус номер 1.
На всички три скорости.
Виждаш ли, просто е. Приемаш поръчката, записваш я,
обаждаш се в служба "Доставки" и повтаряш каквото са ти поръчали.
"Титаник Рекърдс".
Добро утро. - Да. 75 албума,
Бранденбургски концерт,
номер 5, 33 оборота. Благодаря.
Добър ден. Служба "Доставки"?
75 албума, Бранденбургски концерт на Бах,
опус номер 5, 33 оборота. Да, така.
О, "Титаник Рекърдс". Нова фирма?
Най-добрите европейски записи.
Бранденбургски, номер три. Имам версията на Ленард Бърнстейн.
А кой е вашият изпълнител?
Тевтонският оркестър на Дюселдорф под диригентството на Карл Рух.
Моля ви, много сме заети. - Добре, добре, извинете.
Здравей, Карл. Къде отиваш?
"Макс" – салон за красота за котки и кучета.
Съжалявам, но не отваряме преди 9 ч. Благодаря.
Побърка ли се? За женския затвор ли се приготвяш?
Няма да разбере коя съм. Просто ще го събудя и ще си тръгна.
И как ще влезеш?
Ще измисля нещо. - Ела, отговори, моля те.
Женски затвор...
"Макс" – затвор за котки... Тоест, "Всичко за котки и кучета"...
Здравейте. - Здравейте.
Довиждане. - Един момент.
Обърках апартамента. Имах среща за 7 ч.
Това не е Южна Сътън Плейс 54, нали?
Това е номер 64. - Ето, оказах се права.
Да си легна ли или да повикам полицията?
Не го правете, моля ви! - Спокойно, няма да се обадя.
Подарявам ви свободата. - Не! Не трябва повече да спите!
Вече е 7 ч.
Бях помолил "мама" да ми се обади. - Телефонът ви е изключен.
Сигурно е станало снощи, когато търсих въже, за да се обеся.
Мамо? Вие не сте "мама", вие сте друга.
Г-н Хейстингс ви остави съобщение.
"Ако не се появиш до 16:00 ч. с финала на "Докосването на Мидас",
може да пишеш друга пиеса." - Друга пиеса?
"И се приготви да живееш в канавката."
А каза ли кой ще допише това? Шекспир, Тенеси Уилямс, Тенеси Ърни?
Извинете... - Всичко е наред. Довиждане.
Добрият стар Лари. Проклет лицемер!
Е, накрая ще мога да поспя. Сбогом, госпожице.
Не го правете. - Какво казахте?
Казах: "Не го правете". Няма да можете да работите.
Чуйте, госпожице, надявам се да не се обидите,
но моите идиотски навици не ви засягат. Разкарайте се.
Няма ли да довършите работата си? - Много ви благодаря.
Госпожице!
Каква работа?
Ако пиете по това време, то е навярно, за да я избегнете.
Разбирам малко от това.
В училище какво ли не правех, за да не си пиша домашната работа.
Скъсявах си моливите.
Едни такива жълти, на които пише "Тикондерога"?
Отрязвах ги до "Тикондерог", след това до "Тикондер",
след това до "Тикон", после до "Тико", после до "Ти",
после до "Т".
След това трябваше да ми сменят молива,
за да пиша на онази ужасна бяла страница.
Хайде, пийте! Унищожете последния си шанс!
Последен шанс за какво?
За това, което сте правили. Изглеждате зле.
Мисля, че се разболявам. Случайно да имате чашка кафе?
Случайно, имам.
А ягодови бисквити?
Сливови.
Слушайте, госпожице... - Скот... Мелисанда.
Мос, Джефри.
Седнете, г-це Скот. - Не мога, трябва да тръгвам.
Сега, когато зрението ми се проясни, и започвам да виждам форми и цветове
само на 20 сантиметра от себе си, започвате да ми харесвате.
Нямам никакви планове за близките 10 000 години.
Още един начин да избегнете работата, са момичетата!
И освен това, имате среща. - Кой ви е казал?
Сутрешното ви обаждане. А сега – на работа!
Можете да пишете сам. Вече сте го правили.
Откъде знаете? - Защото всеки писател
все някога е написал нещо сам. - А казвал ли съм, че съм писател?
Доколкото знам, не сте водопроводчик?
Не съм. - Ето.
Ако мислехте по този начин, щяхте да пишете,
вместо да скитате до 7 ч. сутринта и после да спите цял ден.
Впечатляващо. Срещали ли сме се? - Не.
Познавате ме отнякъде? - Не.
Може би сте ясновидка? - Да! Имам добра интуиция.
Чувствам хората. Научавам много от един разговор.
И след това имам видения.
Какво има? - Точно сега имам едно. Виждам ви.
И какво правя?
Лежите по лице в канавката.
Престанете, плашите ме!
Моите видения винаги се сбъдват. И ако не предприемете нищо...
Пробвах психоанализа.
Опитвах дори малко магии – кукли, иглички,
кипяща вода, биене на барабани. Ще направя всичко, каквото поискате.
Добре. Правете това, което ви казвам.
Вървете към пишещата машина.
Седнете.
А сега...
пишете!
Знаех си, че това е капан.
Чакайте. Няма да съжалявате.
Бащата на мой познат го накарал да стане зъболекар,
въпреки че той мечтаел да стане композитор.
Горкият по цели дни седи в кабинета и съчинява песни.
Никой не ви пречи да пишете. Никой, освен самия вие.
Казват, че партньорът ви има повече талант. И какво от това?
Слушате тези измамници, защото се ненавиждате.
Страхувате се, че ще напишете неуспешна пиеса?
Тогава нищо няма да напишете.
Познавате ме добре.
Г-н Мос, трябва да вярвате в себе си.
Не ви познавам, но вярвам във вас.
Наистина ли? - Да, разбира се.
Вие сте луда. - Да, знам.
Ще опитам.
Хей, почакайте.
Не мисля, че ще направя нещо, ако вие не сте тук.
Значи ето как изглеждаш.
Накрая знам.
Ти си повече, повече от мечта,
много повече, отколкото в мечтите ми.
Опитвах се да си представя лицето ти,
но сега, когато те виждам,
ти не си от този свят, нито от тази орбита,
не си от тази Вселена.
Ти си повече, повече от мечта.
Ти си по-реален и по-идеален от мечта.
Да те виждам, да те слушам, да бъда до теб –
това е повече, повече от мечта.
Възможно ли е да е сън? Може би все още спя?
Нима е възможно това момиче да е тук?
Тя интуитивно знае всичко, което става с мен.
Откъде знае за какво мисля, какво пия,
това, че постоянно спя?
Това не е сън. Колко изписани листа има вече!
Успокой се, момче. Не припадай и не викай.
Не питай кой изпрати този ангел.
Това е повече, много повече от мечта.
И ти си много повече от мечта.
Опитвах се да си представя твоето лице,
но сега, когато те виждам,
ти не си от този свят, не си от тази орбита,
не си от тази Вселена.
Това не е сън. Колко изписани листа има вече!
Успокой се, момче. Не припадай и не викай.
Не питай кой изпрати този ангел.
Това е повече, много повече от мечта.
Какво ви е? Целият треперите.
Харесала му е! На Лари му е харесала!
Разбира се, че ще му хареса.
Той каза, че пиесата още не е завършена
и ме накара да обещая да се усамотя някъде и да допиша финала.
Това е някакво чудо! - Не е чудо, вие го направихте.
Знаете ли какво? - Какво?
Вие сте чудо!
Сляп ли си? Гледай къде караш!
Господи! Тук никой не може да кара!
Той казва, че светело червено, а светеше зелено.
Ах, тези хора! - А вие херинга ли предпочитате?
Вижте ги, банда главорези!
Някога виждали ли сте толкова ненавист?
Ако попитам някого от тях колко е часът, направо ще ме линчуват.
Всички искат да са дружелюбни, но никой не е готов
да направи първата крачка. Защо не кажете "здравей"
на този мил човек? Ще му бъде приятно.
На него? Той е чичо на Дракула. Той е върколак.
Мисли единствено за чаша кръв.
Толкова е просто. Просто го поздравете.
Гледайте.
Здравейте. - Какво искаш?
Спокойно! - Просто казах "здравейте".
Здравейте? Вие ми казахте "здравейте"?
За първи път от 30 години на улицата ме поздравява непозната.
Здравейте. Казвам се Лудвиг Смайли.
Много ми е приятно. Това е г-н Мос. - Здравей, Лудвиг.
Казвам се Лудвиг Смайли. Здравейте.
Казвам се Чарли Бесъмър.
Това е моят приятел г-н Рос. - Мос!
Здравейте, г-н Мос. - Здравейте. А това е г-ца Скот.
Здравейте. Казвам се Чарли Бесъмър.
А аз съм г-ца Гуен Уитни-Смит.
Здравейте, г-це Скот.
Това е г-н Мос. А това е г-ца Уитни-Смит.
Здравейте. Казвам се Ледърър.
Защо не опитате и вие?
Хайде! Давайте!
Здравейте. - Никакви реклами!
Не, само исках да ви поздравя. Казвам се Джефри Мос.
Е, здравейте, тогава! Казвам се Барни Лемпуик.
Здравейте. Казвам се Барни Лемпуик.
Аз съм Мос. - Барни Дансток. Искате ли фъстъци?
Г-ца Скот. - Здравейте. Почерпете се.
Фъстъчки? Чудесно!
Здравейте.
Вижте ме, вървя пеш. Цяла вечност не съм се разхождал из града.
"Мама" няма да повярва. Да й се обадим.
На кого? - На възрастната дама, която работи
като телефонна секретарка. Хайде. - Къде сме?
На 46-та улица! Трябва да отида на Бруклин Хайтс.
Бруклин Хайтс? - Да. Довиждане.
Довиждане? Мел!
Мел!
Трябва да вървя.
Не ми задавайте въпроси, просто ми повярвайте.
Разбира се, че ви вярвам. Имам вграден гайгеров брояч
и от километри засичам фалша.
Вие сте най-честния човек, който някога съм срещал.
Честен?
Ако не ви вярвах, след това, което се случи днес,
бих се разпаднал на парчета като стара торта.
Повярвайте ми, трябва да вървя.
Само минутка. Заминавам за две седмици.
Кога ще се видим? - Не знам.
Ще ви се обадя. - Нямам телефон.
Нямате телефон? Чакайте малко!
Обещайте, че ще се видим или никъде няма да замина
и ще се влача след вас до Бруклин Хайтс.
Добре, разбрахме се. - Разбрахме ли се?
Е, добре. След две седмици, в сряда, у вас, в 20:00 ч.
Обещавате ли? - Обещавам.
Довиждане. - Довиждане.
В сряда, в 20:00 ч!
И не забравяйте за ягодови бисквити!
Срещнах момиче, чудесно момиче.
Тя има всичко, което е нужно за идеално момиче.
Без съмнение – приказно създание!
Защо съм толкова развълнуван?
Тя е просто момиче, обикновено момиче.
И все пак, това момиче наистина е особено.
Щом я видиш и другите момичета вече не съществуват.
Защо съм толкова развълнуван?
Какво толкова има в нея, което няма в другите?
Очите, устните, носът
са същите както при всички.
Но какво виждам, когато тя ме гледа?
Най-очарователното от всички лица.
И сърцето е готово да изскочи от гърдите.
Срещнах момиче, чудесно момиче.
Един особен, прекрасен бисер.
Намерих съкровище. Готов съм да крещя от радост.
Ето защо съм толкова развълнуван.
Срещнах момиче и умирам от любов.
Джефри Мос се връща в сряда, 17 август.
"Креймър мюзик" - Имам съобщение за г-н Креймър.
Аз съм Морти Харпър от клуб "Пирамида". Трябват ни нови песни.
Във вторник в 10 ч. ще дойдат автори да представят свои творби.
Добре, господине. Точно това му трябва на д-р Китчъл.
Ще му се обадя и ще му кажа... - Ела!
Ако той продаде песен, това ще промени живота му.
Спомни си за инспектор Барнс.
Д-Р КИТЧЪЛ – стоматолог –
Обичам твоите зъбки,
твоите красиви зъбки.
И като бисерна коронка...
Добър ден. - Добър ден.
Значи вие сте д-р Китчъл? - Да. Не е ли чудесно?
Извинете, съвсем забравих, че имате час. Сядайте.
Извинете.
Как казахте, че ви е името?
Ами, докато идвах към вас започна да ме боли зъб.
Облегнете се. Отворете си устата.
Нищо не виждам. - Но ме боли.
Ти не виждаш нищо, но то боли.
Ти не виждаш раната на сърцето.
Как боли!
Кажете ми, реагира ли на горещо или студено?
Ти си гореща, после студена.
Ти си плашлива, после смела.
Но аз винаги съм много нежен с теб.
О, Боже, това е много мило.
Хареса ли ви? - О, да.
Вие сте първата. Изгубих всичките си клиенти.
Ужасен лекар съм, постоянно съчинявам песни.
Мога да пиша без значение за какво. Само ми дайте сюжет или фраза.
За какво мислите сега? - За докосването на Мидас.
Става дума за крале и злато. Лесно е.
Докосването на Мидас. Докосването, докосването на Мидас.
За злато и душата си ще продаде.
Фантастично! - Това е нищо.
Е, предполагам, че ще отидете. - Къде?
В клуб "Пирамида", във вторник, в 10:00 ч. Имат прослушване.
Ще бъда там в 9:30 ч. - Запишете си.
Да, ще го направя.
Клуб "Пирамида". Медисън Авеню,
Морти Харпър.
Боже, не знам как...
Госпожице. Госпожице!
По Мисисипи бързо се движат кораби,
а аз трябва да се връщам у дома.
Успявам да мина по реката с бавна лодка...
"Сюзанотговор" - Лари Хейстингс се обажда.
Има ли съобщения за мен? - Един момент.
Търси ви актьора Блейк Бартън.
Питаше дали има роля за него в пиесата "Докосването на Мидас".
Никога. Уморих се от актьори,
които не носят костюми и говорят все едно имат нещо в устата си.
Благодаря. Исках да кажа "дочуване".
Ела, какво правиш? - Просто се обаждам на Блек Бартън.
Ела! - Блейк Бартън.
Тук е "Сюзанотговор". - Здравей, красавице.
Благодаря за съвета, който ми даде, но това не помогна на кариерата ми.
Търсят някой като Рекс Харисън, англичанинът.
Казах им: "Какъв е проблемът? И аз говоря английски."
Няма съобщения. - Не е ли идиотизъм?
Добре, ще бъда в "При Майк". - Да се побъркаш.
Добър ден, г-н Суенсън. - Добър ден, г-це Ела.
Имате интересна шапка.
Майк, дай ми още една чаша.
Помолиха ме да изиграя любов, ненавист, гняв.
За етюда избрах сцена,
в която трябва да покажа...
разстроен персонаж.
Трябваше да намеря правилния образ, за да изобразя това...
разстройство. Тогава изобразих щраус.
Щраус, който иска да си завре главата в тротоара.
И рие, рие...
Представяте ли си? Представяте ли си?
Казах: "Хей!"
Този велосипед на улицата твой ли е?
Да. Страшен е, нали?
Пробва ли за роля в "Докосването на Мидас"?
Така облечен ли отиде?
А как искаш да отида? В костюм на Адам ли?
Никога ли не си пробвал костюм? - Костюм?
Костюм. Ко-ст-юм!
Да не мислиш, че съм ненормален?
Аз не съм от онези актьори с костюмите.
Тогава играй дребни хулигани, щом ти харесва.
Но ако искаш работа, изхвърли тези дънки.
Разбираш ли какво имам предвид?
Огледай се. На пазара е пълно с такива като теб.
И всички си приличат, приличат...
Ти си нищо! - Да, но костюм...
1500 копия от 10-та симфония на Бетовен, опус 6.
Да, ще бъдат изпратени днес.
Отдел "Доставки"? 1500 копия от 10-та симфония на Бетовен, опус 6.
Ела, ще кажеш ли на Сю, че я чакам в 20:00 ч. в кафето "Край Джипси"?
Трябва да отида да видя как правят Бетовен
в завода в Лонг Айлънд. Ауфидерзейн!
"Титаник Рекърдс". - Здравей, Ела
Здравей. Поръчка за 300 албума
10-та симфония на Бетовен, опус 6, 33 оборота. Благодаря.
Какво известно произведение.
Това е грешка. Бетовен е написал само 9 симфонии.
Така ли? А ние поръчахме повече от пет хиляди копия от 10-та.
Във всеки случай има 9. Чайковски – 6,
Брамс – 4, Бетовен – 9. - Познаваш музиката.
По-добре да се обадя в отдел "Доставки".
Отдел "Доставки"?
Имам поръчка за 300 албума от 9-та симфония на Бетовен,
опус 6, 33 оборота.
И сменете, моля, всички заявки от 10-та на 9-та.
Разбира се, че съм сигурна.
Абсолютно сигурна.
Благодаря, Карл. - На вашите услуги.
Здравей. - Здравей.
Защо си се облякла така?
Просто исках да видя дали ми отива. - А, ясно. Днес е сряда.
Ела, да не се каниш да се срещаш със "спящия принц"?
Не. - Това е добре.
Защото, ако инспектора те хване...
Какво искаш да кажеш с това "не"? - Че никъде няма да ходя.
Наистина няма.
Добре.
И защо няма да ходиш? - Не мога.
Защо? - Не мога да го видя отново.
Защо? - Защото трябва да му кажа коя съм.
Тогава му кажи. - Невъзможно.
Защо да е невъзможно? Заради дреболии си нещастна.
Това дреболии ли са? - Разбира се!
Няма нищо невъзможно. Да, малко си послъгала...
Малко ли? - Добре, да кажем много.
Вината е негова.
"Сюзанотговор". - Мамо?
Да, г-н Мос.
Току-що се върнах и бих искал да ви благодаря,
че винаги сте вярвали в мен. Написах доста.
но не знам какво ще получа за това. - Това е чудесно, г-н Мос!
Мамо, няма ли съобщение за мен от Мелисанда Скот?
Не, няма абсолютно нищо. - Тази вечер имахме среща.
Здравей, Джефри. - Олга? Как попадна тук?
Скъпи, беше ми толкова самотно без теб. О, мой любими Джефри!
Ще ви се обадя отново.
Какво има? - Нищо.
Казвам ти, че е абсолютно изключено.
Не мога да те взема днес на състезанията. Невъзможно е.
Джефри, не се дръж глупаво! - Трябва да работя.
Може да работиш и друг ден.
Освен това долу ни чакат. - Имам делова среща.
Няма да ми се измъкнеш лесно.
Мел! - Добър вечер, г-н Мос.
Делова среща, а?
Аз съм секретарка на г-н Мос и имаме много работа.
Няма време за губене по състезания. Вървете на състезанията с някой друг.
И така, до къде стигнахме? 12 действие, сцена 9?
12 действие... Разбира се! 12 действие, сцена 9.
Искам три екземпляра и подвързията да е синя.
Казах ти, че имам работа, а ти не ми вярваш.
Имам толкова много работа! Ще ти се обадя. Чао! Успех!
Как се досетихте за състезанията?
Беше изписано на лицето й. А и тя прилича на кон.
Не мога да повярвам, че наистина сте тук.
И аз не мога да повярвам.
Как сте, Мел? - Благодаря, отлично.
А вие как сте?
Добре. - А работата ви?
Превъзходно. Ще видите, пренаписах цялото първо действие.
Вече имам нахвърляни бележки в чернова за цялата пиеса.
И не ме съдете строго. Помните ли зъболекаря, за който ми разказвахте?
Намерих му място в пиесата.
Това е чудесно.
Какво има? - Нищо.
Мел! - Недейте.
Какво става? Защо дойдохте? - Помислих, че ви трябва секретарка.
Секретарка? - Вече си имате приятелка.
В такъв случай, на работа! Каква е надницата ви?
Никаква. - Кажете!
1000 долара на час! - Напълно е разумна. Сега сядайте.
И обещавам да държа мръсните си лапи по-далеч от вас!
До къде стигнахме? 12 действие, сцена 9?
Имението на Мендоса в Исландия.
Родригес е на колене до леглото.
Мел... не знам какво си мислите,
но нямаше нищо.
Сигурно не ви интересува и очевидно си мислите:
"Момичета! Винаги момичета!". Но се опитвам да ви кажа, че се промених.
Накрая намерих единствената. За първи път...
Мел! - Трябва да си тръгвам.
Не можете да си тръгнете.
Влязохте в живота ми като чудо. Аз потъвах, а вие ме спасихте.
Не можете да ме хвърлите обратно при акулите.
Мел, обичам ви.
Е, как е? Дали да го оставим така?
Прекалено ли е? - Да.
Къде е той? - Кой?
Дж. Ото Пренц. - В кафето "Край Джипси".
Никълъс!
Видя ли това?
Благодаря. Харесва ли ти?
Случайно да не си избягала от "Травиата"?
Гледай! - Чудесно е!
Да не го загубиш. Това е копие. Много добро копие.
Ще те заведе ли във висшето общество?
Не, отиваме да потанцуваме. Само двамата.
Тази рокля ще изглежда прекрасно на паркета! Нали, Карл?
Абсолютно. Да пуснем музика.
Може ли нещо по-бавно? Нещо като фокстрот.
Това е ча-ча-ча. - Не мога да я танцувам.
Няма нищо по-просто. Ще те науча.
Застани в средата. - Гледай ръцете ми.
А краката? - Ето така.
Получава се!
Крачето.
Надясно.
След мен.
Идвам.
На крачка по-близо. Още по-близо.
Току-що го научих. Страхувам се да не го забравя.
Здравей. - Здравей.
Да ти кажа ли добрата новина? - Да
Лари хареса пиесата. - Чудесно! Чудесно! Чудесно!
Ела, искам да ти покажа нещо.
Това е стар малък мост, който на бърза ръка построих за теб.
Не е трябвало да го правиш. - Не беше сложно.
Лари каза, че може да определят дата за начало на репетициите.
И холивудската звезда Катрин Арнолд се е съгласила да участва в пиесата.
Лари организира парти за някои хора и аз обещах, че ще отидем.
О, не! - Трябва да отида. Заради Лари.
Той живее наблизо. Ще отидем и веднага ще си тръгнем.
Къде? - Ела, ще ти покажа.
Ето тук. Хайде, качвай се.
Не можем да минем от тук. Това е частен парк.
Ключове имат само живеещите тук. Ще трябва да заобиколим.
Какво има? - Не познавам никой от тези.
Ще те запозная. - Не искам.
Аз се запознавах с твоите приятели на улицата. Не бъди сноб.
Това добре ли е?
Великолепна е!
Приличаш на героиня от "Травиата".
Прекрасна си!
Ти си виновна, че отиваме на партито.
Ако не те бях видял да лазиш из апартамента ми,
нямаше да ме поканят никъде.
Щях да се търкалям в канавката с лице в калта. Помниш ли?
Но аз мислех, че отиваме да танцуваме. Само двамата.
Добре, да танцуваме. - Къде?
Тук. - В парка?
Страх ли те е? Да танцуваме!
Спри!
Не обичаш ли да танцуваш? - Обожавам.
Толкова на време,
намерих те толкова на време.
Преди нашата среща, животът ми нямаше смисъл.
Бях загубен,
жребият беше хвърлен,
всички мостове изгорени
и нямаше вече накъде.
Сега ти си тук
и знам точно накъде вървя.
Без съмнения и без страх намерих своя път.
Любовта дойде толкова на време.
Ти ме намери толкова на време
и изгони самотата ми в този прекрасен ден!
Вие сте истински професионалисти. - Значи ни шпионирате, мошеници!
Да им покажем ли номера, който изпълнявахме в Чикаго?
Къде? - На животинския пазар. Готова ли си?
Да ги сразим!
Моята партньорка – Мелисанда Скот!
Нищо особено.
Гледай ръката ми и се наклони малко.
Едно, две, три. И три, две, едно...
Едно, две... Къде отиваш?
Малко в страни. - Чакай ме.
Няма да им показваме всичко. Нали?
Добре. - Добре.
Толкова на време,
намерих те толкова на време.
Преди нашата среща, животът ми нямаше смисъл.
Този номер трябва да е в "Паладиум" или дори на "Янки Стейдиъм".
Бях загубен. - Бил е загубен.
Жребият беше хвърлен. - Бил е хвърлен.
Всички мостове бяха изгорени. - Били са изгорени.
И нямаше повече накъде.
О, моя любов, сега си тук
и знам точно накъде вървя.
Без съмнения и без страх
намерих своя път.
Защото любовта дойде толкова на време,
Толкова на време. - Ти ме намери толкова на време
и изгони самотата ми
в този прекрасен ден.
Толкова на време.
О, моля те, не мога. Да изчакаме още малко.
Няма да се задържаме, но трябва да се покажа.
Лошо ми е. - Ще изпием по един коктейл
и ще хвърлим чашите в камината. Важно е да ни видят.
Аз не съм от тези кръгове. - Скъпа, за мен ти означаваш повече,
отколкото всички тези хора взети заедно.
Това е просто малко парти. Искам да те представя на няколко приятели.
Добър вечер, г-н Мос. - Добър вечер, Денис.
Много е тихо.
Къде са всички? Преди малко тук всичко се тресеше.
Ще съобщя на г-н Хейстингс. - Благодаря.
Джеф, трябва да ти кажа нещо. Трябва да ти призная нещо.
Толкова е трудно.
Аз не съм възрастна дама.
Независимо от това, изглеждаш, като "майката на Уислър".
Здравей, Джеф. - Здравей, Лари.
Това е Мелисанда Скот. Лари Хейстингс.
Значи вие сте чудото, което го накара да работи?
Той толкова се промени, че сигурно трябва да сте магьосница.
Имате чудесен дом. - Благодаря.
Срещаме се за първи път, но във вас има нещо познато.
Може би тембъра на гласа.
Разбира се, че не. Може би е защото Джеф толкова говори за вас.
Трябва да му кажа. Трябва да му кажа.
Къде са хората, Лари? - Хората ли?
Хора!
Изненада!
Тихо! Малко внимание! Джеф, този празник е в твоя чест.
Дами и господа, представям ви Джефри Мос,
войникът, политикът и авторът на "Докосването на Мидас".
Изглеждаше невъзможно, но успя.
Извинявай, но трябва да останем малко.
Знам. Всичко е наред. - Лари, това е прекрасно!
Скъпи, толкова се радвам за теб! Успех във всичко!
Мел, това е г-ца Брубахър, Мелисанда Скот.
Джеф, скъпи, знаех, че ще успееш.
Мелисанда Скот, г-ца Хокенщайн. - Скъпи! Скъпи! Скъпи!
Това е невероятно! Не би могло да е по-прекрасно.
Представям ти г-жа Фортескю. Мелисанда Скот.
Той е такова ангелче! Завърши пиесата, като голямо момче.
И всичко е направил сам.
Г-жа Хамхокър, Мелисанда Скот.
Поздравления, Джеф.
Познай кой е? - Мога ли да забравя този парфюм?
Президент... Милърд... Филмор!
Скъпи! - Кейти!
Мелисанда Скот. Запознай се с нашата звезда Катрин Арнолд.
Здравейте. - Здравейте.
Джеф, в самолета срещнах Кари и... - Кари Грант.
Тони, Джанет, Франки...
Тони Къртис, Джанет Лий... - Дейвид, Дженифър...
Дейвид Селзник, Дженифър Джоунс.
Лари, скъпи, какъв успех! Това е великолепно!
Всичко тук.
Предполагам, че след спектакъла ще минат Мери и Етел.
Мери и Етел? - Мери Мартин и Етел Мермън.
Видях Хеди, Чарли и Дороти. Те ще дойдат по-късно.
Хеди Ламар, Чарли Ла Мер и Дороти Ламур.
Мос има чудесна идея за режисьора.
Извини ме, скъпа. - Извинявай, веднага се връщам.
Не съм виждала нещо по-впечатляващо
от постановката на "Шоуто на Емъри" през 1913 г.
Казва се Каопа Дочинини. Всяко негово платно е най-малко 20 на 20 метра.
Ако не си го обхванал цялото, значи просто не си се движил.
Скъпи, няма да съжаляваш. Невероятно изобилие от цветове.
Жълти, кафяви, маслинени... А очите.
Затворени очи, отворени, мигащи, плачещи.
Наоколо няма нищо, освен очи. Забележително!
Най-големият гений на времето си.
Миналото лято бях в Южна Франция.
Аз не знам вашите вкусове...
Чакай, Джеф. От Лондон се обаждат. Трябва да се договорим.
Той пише лошо. Без Джеф пиесите им нямаше да имат успех.
В Джеф има блясък, усет, остроумие.
И умее да слуша. - Това е голямата разлика.
Гений не се става. Или си, или не си. - С това трябва да се родиш.
Какъв голям човек!
Съгласна съм с вас. - Взимам го долу.
Засечете времето. Ще се върна след 30 секунди.
Какво е това?
Кое какво е?
Не мисля, че е подходящо за английски режисьор.
Какъв прием! Мери и Етел дълго си спомняли за него.
Мери Мартин и Етел Мърман? - Не, Мери Астор и Етел Уотърс.
Забавлявате ли се?
Спомням си всичко много добре. В пиесата имаше само звезди.
Мери и Етел блестяха. - Мери Астор и Етел Уотърс?
Не, Мери Пикфорд и Етел Баримор.
Не е трудно. Не им позволявайте да ви объркат.
Просто казвайте име, както правят всички. Нали така, Кейти?
Точно така! Франк... - Синатра!
Алберт... Швайцер! Ингрид... Бергман!
Ноел... Кауърд! Джин... Кели!
Оскар... - Лийвант!
Бриджит Бардо и Жан Кокто, Мерилин Монро, Винсент Минели,
Фред Астер и Рене Клер, Хосе Ферер и Грейс Кели,
Лин Фонтейн и Дани Мен. Дебора Кер, Ървинг Бърлин.
И Рин Тин Тин!
Дани Кей, Дорис Дей и Пастернак.
Хемингуей, принц Рение, Моран и Мег.
Ъруин Шоу, Евелин Вог и Кари Грант. Рори Калхуун.
И Рин Тун Тун!
Барни Барук, крал Фарук, Елистър Кук, Лизи и Еди.
Люсил Бол и Лорейн Бакол, Вивиан Лий, Рой Ръсел и Фреди.
Артър Фрийд, Сами Сний и Ървинг Лазар. Анна Мей Уонг.
И Ран Тон Тонг!
Всички са в Кан, за да хванат тен преди риболова в Портофино.
В Сан Тропе всички гости са желани. Денонощно пият вино.
Отиваме да се повеселим в Биариц. Там има много познати лица.
Къпем се в блясък... - ...като в Бруклин Хайтс
Моят "Диор" съвсем се износи, трябва да купя "Баленсиага".
Винаги съм обичала "Шанел" Всичко си е истинска сага!
Бях във "Валентино".
Там всяка дреха е картина. Прекрасна нова линия.
Като последния "Клайн".
Там пазарувам заедно с Мери и Етел.
Кои Мери и Етел? - Мери Шварц и Етел Хочкис.
Джефри Уин. - Рин Тин Тин.
София Лорен. - Ран Тан Тен.
Ага Хан. - Ран Тан Тан.
Реймънд Маси. - Ласи!
Ето такава е играта. Трябва просто да казваш име.
Мел! - Мел Ферер!
Ела горе!
Не е за английски режисьор! - Лари, поне говори с него!
Малката секретарка на Джефри.
Да не ти плаща и нощен труд?
Просто да изгориш от срам!
Какво има? Езикът ли си глътна?
Правиш се на няма, а? Е, ако това правите с Джефри,
продължавайте. Ти си много странна, нали?
Но Мелисанда Скот! Откъде намери това име?
В китайските късметлийски бисквитки ли?
Не ми пука.
Г-це Скот?
Любувам ти се от другия край на стаята.
Мелисанда Скот, ще се омъжиш ли за мен?
Имате ли химикалка?
Сбогом.
Той обича Мелисанда Скот,
едно момиче, което не съществува.
Той обича някоя, която не си ти,
затова помни,
че не е целувал теб.
Празникът свърши
и трябва да спра.
Няма смисъл да се преструвам.
Знаех как ще завърши това,
Време е маскарадът
да приключи.
Просто си кажи:
"Време е да се плати сметката".
Празникът свърши,
свещите изгаснаха със съскане.
Ти се весели цяла нощ.
Струваше ти се толкова лесно
да бъдеш с него.
Сега трябва да се събудиш,
всички сънища имат край.
Свали си грима,
празникът свърши.
Всичко свърши,
приятелю мой.
Ти се весели цяла нощ.
Струваше ти се толкова лесно да бъдеш с него.
Сега трябва да се събудиш,
всички сънища имат край.
Свали си грима,
празникът свърши.
Имаме проблеми заради грешно обаждане.
Маестро Корвело каза, че трябва да покриеш стойността на 5000 албума.
Но аз нямам нищо общо! - Кои са тези господа?
Двама музиканти от Чикагския оркестър.
Господа, аз съм невинен и отказвам да платя.
В такъв случай, Ото, трябва да направим един сеанс звукозаписи.
Сеанс звукозаписи? - Да. Маестро Корвело иска
да запише погребалния марш от "Пътешествие на Зигфрид по Рейн".
Имаш два часа. Ще се видим в склада.
Да тръгваме, Ник. - Довиждане.
Ото, не позволявай бизнеса да те разстройва.
Трябва ти някой, който да се грижи за теб.
Жена, на която можеш да се довериш. - Сю, доверявам се на теб!
До сега само исках да внеса култура в масите.
Но сега искам да забогатеем. За това са нужни инвестиции.
Колко пари имаш? Повярвай на човека, който те обича.
6500 долара. - Къде са?
В синия чорап, който винаги държа, извини ме за израза, в себе си.
Сю, обичам те!
И няма къде да отида...
Обиколихме всички барове в града. Да се върнем на партито.
Не знам нищо за нея. Нито адрес, нито как да я видя.
Сбогува се с бележка. - Хайде, Джеф.
Спокойно, Лари, ще продължа да пиша. - Знам.
Едно мартини, моля.
Сухо, много сухо.
Добър вечер, г-н Мос. - Добър...
Не ме ли познахте?
Аз съм Блейк Бартън. Явно е заради костюма.
Хареса ми ролята, която г-н Хейстингс ми предложи.
Зъболекарят, който мечтае да бъде композитор.
Откъде намирате такива сюжети? Имам предвид идеите...
Къде ги намирате? - Оставете ме на мира.
Извинявайте, г-н Мос.
Съжалявам, Бартън, в отвратително настроение съм.
Да кажем така – бих искал да умра.
За Бога, г-н Мос, разбирам какво имате предвид.
Съвсем скоро и аз се бях отчаял.
Няколко месеца не работих. И изведнъж... чудо!
Моля ви, чудеса не съществуват. Вие сте добър човек, Бартън. Пийнете.
Дами и господа, време е за шоу.
При откриването на това ново ревю клуб "Пирамида" представя
премиера на песните от "Докосването на Мидас"!
За злато и слава, ето ви историята на "Докосването на Мидас".
"Докосването на Мидас" ли казаха?
Лежи си бедняка, а в главата му
мисли само за едно късче хляб.
Но ако мечтата му се сбъдне,
и той, както всички, ще започне да мечтае
за злато.
"Докосването на Мидас е непреодолимо влечение!
Докосването на Мидас. Могъщото докосване на Мидас.
Сутрин! Вечер!
През лятото! През зимата!
Д-р Мидас ми казва: "Не забравяй витамина "Злато"!"
Ето какво ми казва.
Харесва ли ви? - Да, особено четвъртата отдясно.
Не, не, песента. Аз я написах. Не е ли прекрасна?
Извинете. Казахте, че вие сте написали това?
Разбира се. Чудесно заглавие, нали?
Винаги съм го твърдял.
Ще се присъедините ли към нас? - С удоволствие.
Аз съм Джефри Мос. Това е Блейк Бартън.
Здравейте. - Казвам се Джо Китчъл.
Сядайте.
Джакпот, Френси! Всички са заедно. Да ги арестуваме!
Сигурен ли сте? - На сто процента!
Не знам дали продават наркотици или са шпионска организация,
но е нещо сериозно. И онази дамичка също. Предупреди момчетата.
Г-н Китчъл... - Д-р Китчъл.
Всъщност съм зъболекар.
Зъболекар? - Зъболекар?
Забавно, аз също. - Вие сте зъболекар?
Играя ролята на зъболекар.
Наистина е забавно. Всъщност вече не съм зъболекар.
Композитор съм. Баща ми не искаше да ставам композитор.
И моят баща не искаше да ставам композитор.
Бил е против? - Баща ми в пиесата.
И това е забавно. - Наистина е и забавно, и тъжно.
Ролята е много интересна. Аз пиша мелодии, а баща ми...
Вие? Аз написах "Докосването на Мидас".
Ето какво е задържало пиесата. Аз използвах хартия.
Каква пиеса? - Тази, за която говорим.
Вие сте написали пиесата? - "Докосването на Мидас".
Така се казва моята песен. - Знам.
Много забавно.
Спомних си! Името ми подсказа едно момиче.
Какво момиче? - Което в онзи ден ми спомена
за "Докосването на Мидас". - В кой ден?
Денят, който промени живота ми. Бях отчаян
и изведнъж... чудо! - Чудо?
Още едно чудо! - Тя влезе за няколко минути.
Разказа ми за прослушването.
Блондинка, големи кафяви очи, около метър и седемдесет...
Чакай малко...
Точно по този начин аз получих роля.
Това момиче дойде при мен, говорихме за облекло и за още нещо.
Тя промени живота ми! Казвам го, защото беше блондинка,
метър и седемдесет, красива... - Мелисанда!
Кой? - Мелисанда Скот!
Къде е? Трябва да я намеря! - Той е луд.
Чакайте! Това е момичето, което влезе в моя живот.
Същата? - Къде я видяхте за последно?
Беше в кабинета само няколко минути. Повече не съм я виждал.
И при мен е така. - Трябва да науча всичко за нея.
Влюбен съм в нея! Може ли да ви се обадя по-късно?
Не знам къде ще бъда. - Не знам къде е сега.
Ето номера ми. - Ще ви дам и моя.
Благодаря. - Накъде?
Към Бруклин Хайтс. - Успех!
Бруклин Хайтс. Струва ми се логично.
Вие тримата – към изхода! - Тук са само двама. Един липсва.
Блокирай изхода на мъжката тоалетна. - Какво става?
Ще ви придружим до участъка. - Заради блондинката ли е?
Ти го каза. - Това е забавно.
Хайде, върви! - Чакайте!
Забавно е, че ме обичаш, мила...
Клиниката на д-р Китчъл. - Искам да говоря с доктора.
Д-р Китчъл не е оставял съобщения.
Благодаря. Чакайте!
2"Сюзанотговор" ли е? - Точно така. Кой се обажда?
Няма значение.
"Сюзанотговор".
Апартаментът на Блейк Бартън.
"Сюзанотговор" ли е? - Да. Кой се обажда?
Забавно. Д-р Китчъл, Бартън и аз –
всички сме абонати на "Сюзанотговор".
С мен говори друго момиче.
"Мама"...
Ела, не ти се сърдя.
Просто трябваше да ми разкажеш всичко по-рано. Не можеш да си тръгнеш.
Трябва, Сю. Не мога да остана повече.
Нужна си ми.
Никой няма да забележи моето отсъствие.
Не е вярно. Г-жа Малет днес се обажда два пъти,
заради малкия си син. Искал да говори с Дядо Коледа.
Всички питат за теб.
Мен ме наричат "другата".
Моля те, остани, Ела.
Не мога, Сю.
Направих живота си зависим от живота на други хора,
преобразявайки се в различни въображаеми персонажи.
Те станаха по-реални, отколкото самата аз.
Джеф дори се влюби в един от персонажите ми, но не и в мен.
Коя съм аз? И аз самата не знам коя съм.
Аз знам. Наричат те Сю.
Но аз? Коя съм аз?
Трябва всичко да изясня,
или поне да опитам.
Ще се върна там,
където ще мога да бъда самата себе си.
В компанията за бельо "Добър ден, тъга".
При тях централата е голяма.
Там просто трябва да казваш "здравей" и "дочуване".
Може да бъде малко скучно,
но там ще мога да бъда себе си и само себе си.
А и може малко да шия.
Така че ще бъда там –
в компанията за бельо "Добър ден, тъга".
И ако попитат за Ела, Мел или "мама",
кажи им, че съм се върнала там, откъдето дойдох –
в компанията за бельо "Добър ден, тъга".
Сбогом на всички! Сбогом, мадам Грималди!
Сбогом, малки ми Малет,
Дядо Коледа тръгва на път.
Слушай майка си.
Яж си спанака, хлапе.
Яж го, хлапе, за да пораснеш.
Ресторант "Селска къщичка", сбогом.
Няма да се върна, никога, никога.
Всичко свърши. Сбогом!
И така, сбогом, Макс. Поздрави на твоите кучета и котки.
На княз Уинздор и неговата княгиня.
Сбогом Бартън, Китчъл и Хейстингс.
Накрая се измъкнахте от моите нокти.
Ще ми е мъчно за вас, но животът ви продължава
и никой няма да забележи изчезването ми.
Връщам се там,
където мога да бъда самата себе си –
в компанията за бельо "Добър ден, тъга".
Когато вече бъда там, надявам се, че ще разбера
коя е в края на краищата Ела Питърсън.
В този рай от дантели,
където още може малко да се шие.
В компанията за бельо "Добър ден, тъга".
Изпращайте пощата ми там – в компанията "Добър ден, тъга".
Трябва да изляза!
Давай ми парите! - Добре, добре...
Само да проверя в книгите. - Всичко ли е наред?
Ото! Какво има?
Невъзможно! Кой го е направил? Кой е променил поръчките?
Кой е сменил 10-та симфония с 9-та? - Аз.
Бетовен е написал 9 симфонии.
Идиотка! Заложила си всички пари на грешния кон!
Млъквай! - Само като си помисля,
че моята проста система е разрушена заради тази глупачка!
Коне! - Букмейкъри!
Значи затова ти дадох парите си? - Сю, не си!
Сега тези жени знаят всичко. - На никого няма да кажат.
Една дума и ще ги вкарат в затвора, и ще закрият "Сюзанотговор".
Не! - Дай си ми парите!
Всичките ми спестявания!
Моля те, Ела, направи нещо! - Замълчете!
Те не знаят. - Какво?
Играта ти приключи, Ото. - Глупости!
О, не! Помниш ли г-н Барнс от списание "Вог"?
"Вог"? - Всъщност той е инспектор Барнс!
Полицията знае всичко, всички схеми. Това е капан!
Ще дойдеш с нас при Корвело!
Не, не. Няма нужда, момчета. Защото...
Защото всичко, което сте казали, е записано на магнетофон.
Къде е? - Да, къде е?
За деца ли ни мислите? Къде е?
Записът отива право в участъка. И... и...
По-добре изчезвайте, защото инспектор Барнс може да се появи всеки момент.
Стойте! - Инспектор Барнс,
колко се радвам да ви видя!
Взимайте си четка за зъби и тръгвайте с нас.
Не се спирайте по средата, тук има цяла тълпа букмейкъри.
Остава само да ги арестувате. Инспекторе, с радост ви ги предавам.
Тези двама поддръжници на Корвело искат да ви поздравят,
с блестящо свършената работа по разкриване на бандата на Корвело.
Аз съм само обикновен изпълнител. Всичко ръководи Корвело.
Ние само работим за него. - Какво?
Инспекторе, "Титаник Рекърдс" е само прикритие за залагания.
Арестувайте ги! - Арестувайте ги!
Сбогом, скъпа. - Как ме измами, Ото!
А и ти как ме измами, моя малка Мата Хари.
Инспектор Барнс, ще получите повишение.
Нищо не съм направил.
Казах ви, че е добро момиче.
Да, не бях прав. Подцених ви.
Може ли да дойдете с мен в участъка? Може би ще ми трябва помощта ви.
С удоволствие.
Ела, обещай ми, че няма да си тръгнеш.
Ще съм на телефона, докато се върнеш.
Забравила съм да го включа.
"Сюзанотговор" - Искам да говоря с Мелисанда Скот.
Искам да говоря с г-ца Скот. - Говорете по-бавно.
Знам, че работи при вас. - Тук няма човек с това име.
Тогава идвам. - Това няма да ви помогне.
Тук никой не е с това име. Някакъв побъркан.
Кой беше? - Някакъв мъж. Търсеше някого,
но тук няма човек с това име. - Какво име?
Мелани или Мелисанда. Каза, че идва.
Не мога да остана. - Наблюдавай телефона.
"Макс – салон за красота на котки и кучета". Няма никой вкъщи.
Сигурен ли сте, че това е адресът? - Да, тук е.
Не прилича на офис. - Казвам ви, че е тук.
Странно място. Повече прилича на нещо от Оливър Туист.
Какво? - Стойте по-далеч, младежо.
Забранено ни е да се запознаваме с клиентите.
Мамо, няма ли да познаеш своето малко телефонно синче?
Да, г-н Мос. Вървете си.
Убеди ли се, че съм аз?
Мелисанда... - Не съм Мелисанда. Ела Питърсън.
Добре, Ела, Мел, "мамо".
Каквото и да е името ти, те обичам. - Аз те излъгах.
Да, доста мръсен трик, за да спасиш нечий живот.
Докато разговарях с теб като "мама", е нищо.
Не ми казвай, че "мама" е нищо. Обичах да говоря с "мама".
Тя беше топла, симпатична, мъдра, разбираща.
Приемах я за възрастна жена.
А тя се оказа прекрасна блондинка, която може да танцува ча-ча-ча.
Трябва да ти обясня. - Няма нужда. Всичко разбрах.
Пътят до Бруклин Хайтс беше дълъг.
За теб всичко, което правиш, е толкова естествено,
като да кажеш "здравей" на някого. Ела, в теб има толкова любов.
Не я пилей напразно, дай ми я.
Имам нужда от нея. Искам я.
О! Ела! - Запознай се. Това е Плаза 0-44-33
Много ми е приятно. - Аз си ви представях различна.
Има още желаещи да ви видят. Батърфийлд 8-99-70.
Д-р Китчъл! - Благодаря ви от цялото си сърце.
Не ми благодарете.
Не ми благодарете, но разрешете аз да ви благодаря...
Мъри Хил 3-99-70, - Блек Бартън.
Ти промени коренно живота ми!
Фразуик 8-96-53. - Г-н Хейстингс! Как сте?
Лексиг 6-45-98.
Мадам Грималди!
И вие също, дами и господа, така, както тези щастливи клиенти,
ще решите всички ваши проблеми,
ако се абонирате за услугата "Служба телефонни секретари".
А на мен остава само да мечтая за това,
как излизам в града в своята разкошна рокля.
И оставам да чакам на другия край на жицата.
А телефоните звънят, звънят телефоните.
Може би следващия път ще звъннат и за мен.
превод ДИМИТЪР ГИГОВ
редакция НИКЧО