НАЛОЖНИЦИ СЕЗОН 2
ВТОРА СЕРИЯ
Превод и субтитри: natoli_top
- Привет. - Привет.
-Съдейки по естеството на нараняването, това е убийство.
Ударът e в лицето a раната е на тила
-Фил, привет... Фил!
- Аз съм Макс, привет. - Макс? А къде е Филип?
-Убит е.
- Какво? - Инсценировка на автомобилна катастрофа.
Кога го видя за последно? - Снощи. Откъде знаеш?
- Номерът ти е в телефона му. - А, да.
-А къде?
- В къщи, отседна у нас. - Защо?
-Не знам. Приятел е на Глеб. Нали знаеш, че разпитът по телефона няма юридическа сила.
-Убийство се разкрива най-добре по горещи следи.
- Тогава ме извикай да дам показания. - Искаш да се видим ли?
-Искам точност по процедурните въпроси. Чао.
-О'кей.
- Ало? - Глеб, току що ми се обадиха. Фил е убит.
-Здравейте, Глеб Виталиевич.
-Здравейте, Борис Маркович. Как сте?
-Благодаря, чудесно. А вие как сте?
-Вярно ли е, че приятелят ми Филип Краснов е убит?
-Колко бързо летят новините в Москва. За сега това е катастрофа.
Пътят, загуба на контрол. Въпреки че има подозрения...
-Какви?
-Все още не мога да говоря. Тайната на следствието.
-Разбирам. Може ли да ме държите в течение? Все пак ми е приятел.
-Разбира се. Той е ваш приятел, вие сте мой приятел. Така, по приятелски,
но в рамките на закона, разбира се, ще се постарая да ви информирм за хода на делото.
-Благодаря.
-Най-вероятно ще трябва да дойдете на разпит.
-Разбира се.
-Ще се постарая да ви предпазя от неприятните моменти.
-Благодаря, но не това е важното. Просто исках да знам,
какво в действителност се е случло. Подчертавам - в действителност.
-Повярвайте ми, и аз искам същото. Да разбера какво в действителност се е случило -
това е професията ми. Варя!
-Благодаря.
-Благодаря за радушния прием.
Благодаря, няма защо. Заповядайте на коктейла.
-Продължи с наблюдението. Сигурен съм, че спят. Чуваш ли?
-Добре. Но вие сте платили до началото на изложбата и откриването на галерията.
-По дяволите, естественно, че ще платя за всичко.
-Добре, но изглежда, че това е загуба на време. Казвам ви го от симпатия.
Даша наистина не спи с Олховски. - Спи!
-Знаете ли, струва ми се, че е по-добре да си похарчите парите не за следене,
а за психотерапевт. Да се избавите от подозренията, от зависимостта.
- Слушай, ти ли ще ме учиш? - Щом ти плащат - работи!
- Както знаете. - Знам!
-Извинете.
-Не... няма смисъл. Нищо няма смисъл.
-За никъде не бързаме. Разгледайте го внимателно и аз ще се свържа с вас.
-Благодаря, но няма да го подпиша.
-Даша, не разбирате напълно ситуацията.
Всеки юрист ще потвърди, че отмяната на дарението е законна.
И всеки съд ще бъде на наша страна. Разбира се, не бих искал да стигаме до съд.
Относно предлаганата ви наемна цена,
то тя е значително по-ниска от общоприетата.
-Никита, разбрах прекрасно всичко. Предайте на Глеб Виталиевич моята благодарност.
И му предайте, моля ви, моето насрещно бизнес предложение.
Това е план за развитие на галерията.
-Не си мисля, че Глеб Виталиевич ще се заинтересува от това.
-Добре, тогава първо го прочетете вие. Аз ви вярвам.
И решете дали си струва това да се покаже на Глеб Виталиевич.
- Добре, ще погледна. - Ще поддържаме връзка
- Всичко хубаво. - Всичко хубаво.
- Какво? Мила, какво се е случило? - Пиян ли си? Господи, върви си у дома.
- Почакай, почакай! Ми... Пьотр Сергеевич! - Игор, стига толкова! Пиян ли е?
- Не знам. Така го взех от приема. - Какво се е случило?
-Дойдох, а той лежеше в безсъзнание. Моля те, заведи го у дома, става ли?
Обади се на лекаря, сложете му система. - Кълна се, няма повече.
-Игор, вярвам ти. Ще отида с линейката, той е в тежко състояние.
- Пьотър Сергеевич! - Игор, хайде, прибери се в къщи.
- Защо ме влачиш? Да вървим... - Това е, да тръгваме.
-Пьотър Сергеевич, оздравявайте бързо!
-Глушков, не гони вълната.
И кучето ми да умре - и там щеше да намериш престъпление.
-Разбира се, всичко можеше да се е случило. И термосът би могъл да прелети към него
от задната седалка до тила... Но, очевидно, Краснов е бил сериозен човек.
-Виждам.
- Бих поразровил. - Това Алиса Олховская ли е, Глеб?
- Да. - А коя е тази?
-Карина Щерн, вече доста известна певица.
Последното обаждане от телефона на мъртвия е към нея.
- Започни с това. - Добре.
Още информация - Краснов при това идване
е отседнал при Олховски и се срещнал с Широкова.
Има нейни снимки в телефона си.
- Искаш ли да я извикаш? - Не е задължително да е официално.
Може би е по-добре в частна обстановка? - Ами хайде действай.
Няма да приключваме случая. Работим по версия за убийство. Действай.
-Привет.
Може ли да порепетираме? - Няма какво да репетираме.
- Аз умирам. - Слава богу.
-Аз умирам. Ти ме целуваш ме по студените ми устни...
Това трябва да репетираме.
-Остави ме, казах ти вече, няма да ти пусна.
-Това е подло - да не пуснеш на умиращия войник от Червената армия.
-Миличък, аз не съм свободна жена. А ти си арогантен.
Затвори вратата от другата страна Трябва да се преоблека.
-Така се случва по филмите, първо актьорите играят влюбени,
а после наистина се случва.
Слушай, защо сме като деца? Искам те, луд съм по теб.
-Кир, какво правиш? Няма защо да ходиш там, там няма нищо.
-Затова пък тук е пълно.
Пардон.
Кир, излез, моля те. Трябва да говоря с Карина.
-Да, разбира се.
-Защо дойде? Да говорим за ролята ли или за нещо друго?
-Не се ядосвай. Актьорската работа е такава...
Животът се превръща в работа, работата в живот.
Дойдох да поговорим за момчето.
Струваше ми се, че няма химия между вас, но виждам, че всичко се подобрява
Той все пак е професионалист в своята област. - Каква е тя?
-В тази за съблазняването на жените, особено богатите и не особено младите.
Той е професионален жиголо.
-О'кей, и какво?
-Знаеш ли как е попаднал на снимачната площадка?
-В смисъл?
-Една жена, който той чука, плаща за него.
- Коя? - Вася ще ти разкаже.
Някаква съпруга на ръководител на някакъв отдел
-Долгачова?
А защо аз, осигурявайки парите, трябва да търпя този лайньо?
Къде е Вася?
-Там.
-Няма да се снимам със Сомов.
-Кариш, какво има? А?
Той обиди ли те? Той ме изчука. Той е отвратителен човек и скапан актьор.
-Но не мога да го отстраня от ролята, Половината филм вече е заснет.
-Не ми пука, снимай го отново.
Повече няма да работя с него. Или той, или аз. Решавай.
Ако ти, копеленце, мислиш, че не знам,
че си получил пари не само от моя мъж, но, че и Долгачьова ти е дала,
че и от там си успял да спечелиш,
моли Бога, да не му кажа. Разбра ли?
-Кариш, какво е това? Не съм взел нито стотинка.
Истината е, че той настоявше за него.
-Хора, вместо това да правим страхотно кино,
се караме за някакви глупости.
-Кариш, Кариш, виж. Всеки ден гледам материала.
Между вас има химия, разбираш ли? Гледате се като котараци!
Долгачова ще ме убие за това.
-Колко сте гадни.
Добре, да действаме.
-Кучка...
- Татко, да отида ли да си купя храна? - О'кей.
-Здрасти. Притеснена съм Ами ако той не ме хареса?
-Ще ти хареса. И ти ще го харесаш.
А може би е по-добре да отидем на кино и да гледаме „Текст“? Захладня.
-Добре. Ще поръчам билетите. Здравей Олег. Три билета за кино, за "Текст".
-Здравейте! Коя прожекция ви интересува?
-Следващата прожекция.
-Готово, билетите са купени.
-На презентацията сме. Там трябва да има регистрирани 500 човека.
Ще дойдат, разбира се, по-малко от половината, но това е вече...
Между другото, виж също...
Широков Алексей Игоревич, руски писател.
Поздравления, Алексей Игоревич, имате лична страница в Wikipedia!
- Супер! - Не се ли радваш?
-Радвам се. Много се радвам, извинявай.
Успокой се, всичко ще бъде наред. - Знам. Тревожа се заради сина.
-И аз заради сина ти. И за нас.
- Здравейте. - Здравейте, Дима.
-Запознайте се. Дима, това е Наташа. Наташа, това е синът ми Дима.
- Вие приятелката на тати ли сте? - Да. Приличаш на баща си.
-И на мама също.
- Какво стана с пресата? - Как какво? Нали ти казах:
Прессъобщението беше хит. Всичко е ОК.
- Вие ли сте издателят на книгата на татко? - Да.
-Тъкмо щях да ти кажа. Това е издателят на книгата ми.
-Не се хаби, разбрах.
-Да вървим.
-Глупости някакви.
-Къде нощува?
-На работа.
-Между нас нищо не е имало Глеб.
Приятел ли ти беше или просто бизнес? - Какъв ти приятел.
-Глеб, моля те, не мълчи. Говори с мен.
Цяла нощ не спах, чаках те.
-Филип ме запозна с Алиса.
Той имаше тогава нещо като ескорт агенция.
- Значи е бил сутеньор? - Можеш да го наречеш така.
-А Алиса едно от неговите момичета ли беше?
- Какво значение има? - Никакво. Искаш ли кафе?
- Всичко това е минало. - Добре. Ще пиеш ли кафе?
-Имам теб, ти имаш мен.
Извинявай за вчера, аз съм идиот.
Тази изложба просто ме изнерви. - Нищо, случва се. И аз не бях права.
И аз не можах да се сдържа, въпреки че трябваше. Трябваше да съм с теб, извинявай.
Но аз ревнувах и те ревнувам.
- От мъртвата? - Обичаме мъртвите повече от живите.
В крайна сметка нарочно не дойдох, не отговарях на обажданията ти,
исках да те накарам да ревнуваш.
-Детска градина.
-Знам.
-Е, постигна целта си.
-Липсваше ми.
-И ти ми липсваше.
-В списание ли работите?
-На "ти", Уляна, хайде на "ти", ОК?
Така е чудесно Предимно имам частни клиенти.
Портрети в жанра ню, знаеш ли го? - Еротика?
-Не е задължително. Понякога поръчват нещо естетично.
Въпреки че като млада съм снимала и в порно. Вярно, това не е точно секс.
Когато виждаш много хора във всички ъгли, погледът ти се замъглява.
-Не бих могла да се снимам гола.
Още повече да правя секс пред други.
-Неприятно е, когато е бизнес.
Но за разнообразие в семейния живот е много добре.
А да се снимаш гола е съвсем невинно нещо.
- Не знам. Притеснявам се. - Защо? Красива си.
-Красива е - Моника Белучи. А аз така...
-Повторете, моля.
Трябва спешно да се отървеш от комплексите си.
И със съпругът ти напрежението идва от там.
Той, това е очевидно, е комплексиран, но порочен.
Трябва да му помогнеш да освободи желанието си.
Иначе това ще го направят други жени. Разбираш ли
-Как да го направя?
-Ето какво. Искам да ми позираш.
- Шегуваш ли се? - Не, много съм сериозна. Искаш ли истината?
-Давай.
-Видях как мъжът ти гледаше скулптурата на Алиса.
-Тя е красива. Всеки би я гледал така.
-Беше обикновена, но смела. Това привлича мъжете.
А ти си красива, но страхлива.
- Може би. - И все още си жива.
И аз искам мъжът ти да те гледа така,
както гледаше Алиса.
Виж, той те харесва.
- Той те гледа. - Разбира се. Върви при него.
- Защо? - Запознайте се, подразни го, уговорете си среща.
- Не искам. - Никой не иска да продължите.
Просто да провериш себе си. - Какво да му кажа?
-Ами кажи ми, че си стюардеса. И излиташ тази вечер.
-Може ли?
-В разпечатката на обажданията се вижда, че убитият ви се е обадил малко преди смъртта си.
-Да, каза ми, че ще дойде.
Искаше да се видим и се разбрахме да се срещнем.
- По бизнес ли? - Не, само да побъбрим.
-Отдавна ли го познавахте?
От около 15 години, но отдавна не сме се виждали. - Колко отдавна?
-Рядко го виждах, не повече от веднъж годишно.
-Ходили ли сте в а клиниката му в Швейцари?
- Да. - Бяхте ли близки и преди?
Ето тази снимка е направена три месеца след тази.
Алиса ви открадна любовника ли?
-И какво? Никога не съм имала връзка с Фил.
Бяхме една компания - Олховски, Алиса, той и аз.
-А с Олховски имахте ли връзка?
-Бяхме приятели.
И сега сме приятели. - Добре.
А Краснов през последните години поддържаше ли отношения с Олховски?
-Не знам. Но той каза че е отседнал у Олховски.
Вероятно е поддържал. - А познаваше ли Широкова?
-Най-малко са се запознали. Но наистина на знам.
- Искте ли чай? - Не, благодаря.
-Какво друго можете да кажете за покойника?
- Той беше страхотен. - Жените го обичаха, беше женкар.
- Олховски ревнив човек ли е? - Собственик, да го кажем така.
-Кога го видяхте за последен път?
-Същата вечер. На изложбата, посветена на паметта на Алиса.
- Краснов беше ли там? - Не, той не дойде.
Ние, всъщност, се разбрахме да се срещнем там,
но когато той не дойде, му се обадих и той тръгна.
- А Широкова беше ли там? - Широкова не дойде.
Разбрах, че нещо се е случило в къщата им между Фил и Глеб.
Фил го спомена набързо.
-Какво правихте през нощта на 15 срещу 16 септември?
-След изложбата отидох в "Стрелката", бях там до около полунощ,
и след това се прибрах вкъщи.
-Някой може ли да потвърди това?
-Кирил Сомов ме видя в "Стрелката". А в къщи бях сама.
-Винаги съм мечтала да бъда стюардеса. Нищо постоянно.
Днес в един град, утре в друг. Днес с един мъж, утре с друг.
-Яко.
-Аз, може би не съм толкова красива, но затова пък съм смела.
-Красива си.
-Благодаря.
-Ръдете ви са топли.
-Бебче. Къде ще отидем?
-Отивам да си събера нещата.
Тази вечер имам полет.
-Светик, излез, трябва да поговорим.
-Ако ще говориш за Карина, то аз ще говоря с нея, не се притеснявай.
-Аз вече говорих.
-Благодаря. А аз не знаех как.
-Тя ще се върне само ако ти си тръгнеш.
-Мамка му. Но това не го решава тя, нали?
- Ситуацията е сложна. - Карина е нашата главна звезда.
- От нея зависят парите на спонсорите ни. - Звезда-глупости.
-Какво да правя сега, да се махна заради нея ли?
-Не искам да си тръгваш.
-Харесва ми как работиш.
-Благодаря.
-И какво да правя?
-Ще ти помогна.
Ще поговоря с продуцента.
-Нещо не сте разбрали, аз съм нормален.
-Това не е страшно.
-Затвори вратата.
И ела при мен.
-Максим Глушков.
- Здравейте, Максим. - Здравейте.
-Не се събувайте. Седнете. Искате ли да обядвате?
- Не, благодаря. - А какво искате, ако няма да ядете?
- Да задам няколко въпроса. - Защо не е в отдела?
-Все още неофициално.
Или не искате да отговаряте? - Не, какво говорите, готов .съм
За мен е по-добре. Няма нужда да се влача никъде. - Може ли насаме?
-Нямам тайни от годеницата си.
- Годеница? Поздравления. - Благодаря.
-Какви бяха отношенията ви с Филип Краснов?
-Бяхме приятели. Помогнах на Фил с бизнеса му,
канеше се да отвори клиника за пластична хирургия в Москва.
-Отседнал е у вас. Защо не в хотел?
-Има проблеми с данъците в Швейцария. Не искаше да освети.
-Правили сте бизнес с човек, който е имал финансови проблеми?
-Казах ви, бяхме приятели.
-А какво правихте с Филип Краснов в деня на смъртта му?
-Помолих Лена да го забавлява. Ходили са на ресторант, разхождали са се.
- Може ли да отговори Елена? - Пардон.
-В телефона на убития има твои снимки.
-Да, помолих Фил да ме снима за Глеб.
Глеб никога не ме е виждал да стрелям. Мисля, че е много секси.
-Как ще коментирате това?
-Мисля, че е 2007 г.. Забавно време. С Алиса се сближихме много по-късно.
Мислите ли, че жените могат да имат минало?
-Къде бяхте през нощта на 15 -ти срещу 16-ти септември,
когато е убит Филип Краснов?
-В къщи. И двамата.
-Ти ще подтвърдиш ли?
-Да, разбира се.
- Какво правихте? - Секс. Да разкажа ли подробности?
- Извинете ме. - Получава се някак неудобно.
Може би все пак ще обядвате с нас? - Благодаря ви за съдействието.
-Обаждайте се. Насреща сме.
-Защо ме накара да излъжа?
-Считай, че това бе молба за помощ.
Ако бях казал, че съм бил в офиса, щеше да започне да рови.
Трудно ли ти беше да ми помогнеш? - Не, но...
-Не ми ли вярваш? Не вярваш ли, че бях в офиса?
- Вярвам ти. Нали имаше съвещание? - Неотложно.
-За галерията с Даша?
-Слушай, от една страна, съм доволен, че ме ревнуваш.
Но аз ти казах повече от веднъж че нямаш причина.
Просто се опитвах да й помогна да отвори галерията. Това беше молбата на Игор.
- Но те се разделиха? - Но той не е отменил молбата си.
Общувал съм с нея само служебно.
Нищо друго не е имало между нас.
-Обажда ти се и в къщи.
-Ами да. Тя е умно и упорито момиче.
Но повярвай ми, не се интересувам от нея. Обичам теб, чуваш ли?
- Дали. - И хайде да приключим тази тема.
Освен това галерията е затворена. - Как така?
-Ще бъде затворена след края на изложбата. Това също е молба на Игор.
-Глеб, здравейте, аз съм Даша Смирнова.
Трябва да се срещнем, моля ви, много е важно.
-Ще ви се обадя по-късно.
-Инсулт. Положението се влошава от бъбречна недостатъчност
с отслабена функция на сърдечния мускул. - Какви са прогнозите?
-Засега не мога да направя никакви прогнози.
Нали разбирате-и възрастта...
Не се притеснявайте. Да се надяваме, че ще се оправи.
Уверявам ви: ние ще направим всичко каквото е по силите ни.
-Благодаря, докторе. Довиждане -Благодаря.
-Добре, хайде, прибирай се, аз имам работа.
- Оставяш ли ме? - Какво?
- Сега? - Имам работа, Мил.
- Да, Игор? - Наистина ли ти липсвам?
- Много ми липсваш. Защо? - Сега ще дойда при теб.
- Не мисля, че това е добра идея. - Все пак ще дойда.
- Не мога да те спра. - Ами чакай ме.
-Кой е това?
-Приятелка.
-Каква приятелка?
-Ти не я познаваш.
- Не мога да живея без теб! - И аз без теб!
- И с Глеб се чукаш, нали развратнице? - Игор, какво говориш? Това не е истина
-Лъжеш ме. Знам, че лъжеш. Ти... колко те мразя, гадино!
-Защо? Защо ми причиняваш това?
Защо, защо тъпчеш- първо нашата любов,
388 после работата ми, после мен?!
Толкова те обичах!
Никога и с никого не съм ти изневерявала. - Млъкни моля те.
-Умолявам те, пусни ме.
Направи така, че да не те виждам повече.
Всяка случайна среща с теб за мен е смърт, плача с часове след това.
-Не мога да те пусна, не мога! Разбираш л?
Аз... Аз те обичам... Обичам те.
-Мили мой, единственият ми.
Господи, що за любов е това?
- Много нагло ли беше? - Какво?
- Посещението ми. - Нормално.
- Исках да видя как живееш. - Видя ли?
- Сега разбирам. - Браво.
- Ще ме поканиш ли на сватбата? - Едва ли.
- Правилно. Може да направя търкал. - Пиян ли си?
-Засега съм напълно трезвен.
-Глушков, моля те да оставиш мен и семейството ми на мира.
-Лена, много ми липсваш. Дори не само за секса, а...
за нашата работа. Беше страхотно. Аз липсвам ли ти?
-Не.
- Да. - Олга, здравейте.
Аз съм Максим Глушков, следователя. Помните те ли ме?
- Делото на Марина Левкоева? - Да.
-Помня, помня. Тогава много ми харесахте.
-Кажете ми може ли да се видим? Имам една работа за вас.
- Викате ме на разпит ли? - Не, това е личен разговор.
- Да пием кафе утре. - С удоволствие.
-Ще ви изпратя адреса.
- Да, слушам. - Ало, Лена?
Аз съм Даша Смирнова, здравейте.
- Здравейте, Даша. - Лена, може ли да се видим днес?
- Случило ли се е нещо? - Ами... не искам да говоря по телефона.
-Добре, нека да е през деня.
-Прекрасно, благодаря. Къде ви е удобно?
- Ще изпратя адреса. - Благодаря. Ще се видим.
-Татко?
Какво става с партито за заминаването ми?
- Никакви партита, докато дядо ти е болен. - Защо? Татко?
- Ще помислим. - Няма какво да мислим.
Наяде ли се? Тръгвай.
-Благодаря.
-Сега животът трябва да спре ли?
-Разбира се, че не! Твоя живот е в разгара си.
- В смисъл? - В смисъл, че отново чукаш гаджето си.
-Що за глупости, Мила?
- Мислиш, че ако татко умре, ще можеш да правиш всичко ли? - Не, не мисля така.
-Мислиш. А аз не се съмнявам, че ще се оздравее.
-И аз не се съмнявам. Да даде Бог.
-Ти ще имаш това, което имаш, докато си женен за мен,
независимо дали татко е жив или не.
Не се надявай на развод. Не обичам промените.
Дори не понасям местенето на мебелите в къщи.
- Значи аз съм мебел, така ли? - Имаме деца.
Или за теб това нищо не означава? - Означава.
-Значи няма да чукаш гаджето си.
Ще работиш, ще работиш здраво. Пази боже да те хвана.
Не ревнувам. Въпрос на принципи.
И не забравяй, че татко има приятели, които ме познават от люлката.
Само да щракна с пръсти...
и ще те оправят както трябва.
-Никога ли не си искала да правиш това, което ти се иска?
-Спри да се тъпчеш. Закъсняваш за работа.