DETTE ER EN SAND HISTORIE
SCENERNE I DENNE FILM ER SAT SAMMEN AF
DE OPRINDELIGE OPTAGELSER AF BEGIVENHEDEN OG REKONSTRUEREDE OPTAGELSER
18. SEPTEMBER 2012
PÅ BUNDEN AF NORDSØEN
Jeg kan ikke se noget.
Jeg har mistet forbindelsen til dykker 2.
-Vi er ved at miste en af mine dykkere. -Det sidder fast.
Hvor er han nu?
Vi har snart ikke mere tid.
Jeg kan ikke flytte det.
-Det sidder fast. -Vi kan ikke give dig mere line.
-Jeg kan ikke flytte den. -Hold ud, makker.
-De sidder fast. -Bro, du må os tilbage dertil.
12 TIMER TIDLIGERE
DYKKERSKIBET TOPAZ
Topaz...
Aberdeen havnekontrol.
Hvad er jeres position? Skifter.
Aberdeen havnekontrol, vi er 103 km nordøst fra jer.
Vi er på vej til oliefelt-blok 22/14b. Skifter.
Tak, Topaz. Første opdatering. Skifter.
127 BESÆTNINGSMEDLEMMER
HERUNDER 12 MÆTNINGSDYKKERE
Fire her.
-Hej, Rob. Hvordan går det? -Godt. Hej, Ali. Godt, tak.
-Jeg lagde mærke til, at du har et... -Ja. Morag vil gerne se skibet.
Ja, godmorgen.
Man kan aldrig få nok sennep.
Lad os se... hvem har vi her?
Det er Jimmy Kyle fra Black Isle.
Det skal måske redigeres ud.
Jeg ved godt, at jeg tit siger, at livet om bord er spartansk,
men det, jeg nu viser frem, vil desværre modbevise det.
Fordi bag mig her...
...er en ægte sauna.
MÆTNINGSDYKKER 2
Bag dør nummer to, tro det eller ej...
...et solarium.
Da Christopher tog offshore, begyndte vi at sende videoer til hinanden.
Se den nye kalv i dag. Er den ikke smuk?
Det er de store nyheder hjemmefra.
Hej, ven!
Det viste os lidt af hinanden,
når vi kunne deltage i hinandens liv, når vi ikke var sammen.
CHRIS LEMONS' FORLOVEDE
Og vi kunne forsikre hinanden om, at vi var glade.
Med ønske om glædelig jul
Og et glædeligt nytår
Glædelig jul, Lemons!
Det var en virkelig spændende tid i vores liv.
Fik du det lille skilt med? Det er så flot.
Vi skulle giftes i april det år.
Vi var også ved at bygge hus.
Har du det sjovt?
Og jeg havde fået nyt arbejde som skoleleder på den lokale folkeskole.
Vi havde lagt så mange planer for vores fremtid.
Det var skønt.
Okay. Vi optager. Hej, Morag.
Der bor seks fyre, men lyset er slukket.
Det, som du kan se på ydersiden der, er et kamera, som de overvåger os med.
Det peger ind i badeværelset, så de kan se os tage brusebad.
Tænk, hvad du vil.
Jeg havde en god forståelse for Christophers arbejde.
Alle disse tunneler, gasser og dybder.
Christopher beskrev det tit som... at tage ud i rummet, men under vandet.
TOPAZ ET BYGGET OP OMKRING ET TRYKKAMMERSYSTEM,
SOM BESTÅR AF TRYKKAMRE, DER BLIVER OM BORD,
OG KLOKKER, SOM TRANSPORTERER DYKKERNE NED TIL HAVBUNDEN
FOR AT ARBEJDE PÅ STORE DYBDER SKAL DYKKERNE LUKKES INDE I DETTE SYSTEM
DE KALDER DET "AT GØRE SAT"
Godt at se dig!
Ja. Vi ses om 28 dage!
Ja. Tak, makker. Ja.
Så er det sandhedens time, når vi kommer om bord,
og vi tjekker tavlen for at se, hvem vi skal gøre SAT med,
fordi det betyder meget for ens ophold,
hvilke to personer som man låses inde med i en blikdåse i en måned.
Og du kan måske se det på samme tid, som jeg gør.
Ja, hold tre: Chris Lemons, Dave Yuasa, Duncan Allcock... Okay.
David Yuasa interview. AB markering.
-Hej, David. -Hej.
MÆTNINGSDYKKER 1
Nogle kommer man godt ud af det med, og andre knap så godt,
og ingen vil være sammen med en nar.
Jeg kendte Duncan rigtig godt. Vi havde tit arbejdet sammen i årenes løb.
Han har et rigtig godt ry på skibet.
Man skal være af en særlig støbning for at arbejde i Nordsøen.
En smule tosset, og ikke helt normal.
KLOKKEVAGT
De har ikke problemer, men løsninger.
De mænd, som jeg har arbejdet med...
...er ret specielle.
Dave er en rolig fyr.
Han bliver aldrig stresset eller nervøs.
Han tænker meget logisk.
Men han holder sig for sig selv.
Jeg er ikke berømt for på arbejdet at være en ret følelsesladet person.
Jeg tror, at flere har beskrevet mig som "vulcan".
Chris var ret ny. Jeg havde ikke dykket med ham.
Men Duncan havde dykket med ham en del, og Duncan var hans... SAT-far.
Det lyder underligt, når jeg siger det højt, ikke?
Jeg var sammen med Chris til hans første SAT, og de næste fire.
Det bånd, man danner, er virkelig dybt.
Jeg lærte ham særdeles godt at kende.
Han var en elskværdig fyr.
Jeg spurgte Duncan: "Hvordan er ham Chris?"
Og han gav thumbs-up, så var jeg glad for at være i SAT med ham.
SAT-kontrol, vi er seks timer væk fra opgaven.
Man lider af smerter, skrammer, ledsmerter, følelsesløshed i huden...
Godt, drenge.
Som du kan se, er der ikke meget plads.
Der er nok 15 cm mellem sengene hernede.
Dunc er ved at rede sin seng.
Og så er der en slags stue med nogle bænke og et lille bord.
Det er et af de få koøjer, vi har.
Det er den eneste udsigt til omverdenen, som man har.
Vi må kravle igennem disse tunneler for at komme fra sted til sted.
Og den her vej er det, vi kalder det våde kammer,
så jeg åbner døren...
Det er toilettet, brusebadet, altså et slags vådrum.
Hvis jeg står op i min fulde højde, er der alt muligt,
som jeg kan slå hovedet imod, og det gør ret ondt.
Så derfor har jeg hele tiden flænger.
Og det utrolige af det hele er...
...at når man har set alt, er man tilbage, hvor man startede.
-En kop te. -Pas på mit lager af chokolade.
Det er helt vildt, Duncan. Hvor meget har du?
-En plade chokolade per dag. -En plade hver dag!
Jeg ville lige smage på dem.
Godt, at vi er sammen herinde.
TRYKSTYRET REDNINGSKAMMER (860) FRA SAT-KONTROL
DYKKERNE BOR VED ET TRYK, DER ER 10 GANGE DET ATMOSFÆRISKE TRYK
KAMMERKOMPLEKSET VIL VÆRE DERES HJEM I DE NÆSTE 28 DAGE
Hvis I alle er klar, begynder vi at øge trykket.
Vi stopper og tjekker for lækager.
Denne opgave krævede, at vi arbejdede på 100 meters dybde.
I kammeret pumper man
den mængde heliox, som svarer til trykket ved 100 meters dybde.
Heliox er en blanding af helium og ilt.
Og så befinder vi os ved samme tryk, som der er på havbunden.
Forseglingen er bekræftet. Vi fortsætter med at øge trykket.
Ja. Alt er i orden.
Alles ører er okay.
Så snart man inhalerer helium,
snakker man med en pibestemme.
Ja.
Alt er i orden, tak. Ja.
-Okay. Fint. -Ja, mand.
De første 30 sekunder er altid ret sjove,
men så mister det nyhedens interesse.
Godt. Vi har nået dybden. Vi har øget trykket.
HOLD 3: DAVE YUASA, CHRIS LEMONS, DUNCAN ALLCOCK
Tak.
Det er meget underligt at bo i kammerkomplekset.
Der er meget lidt privatliv.
Hele ens verden skrumper ind til størrelsen på kammerkomplekset.
SKYL UD
Det er meget intenst at bo i kammerkomplekset.
Alle har hver sin måde at håndtere det på.
De fleste dykkere har to personaer.
De har en arbejdspersona og en persona derhjemme.
Derhjemme er jeg David og far til tre.
Og Dave er erhvervsdykker.
Han...
Han fokuserer kun på arbejdet.
Chris var helt sikker lidt mere nervøs.
Han havde ikke været mætningsdykker i ret lang tid.
Han gør sig umage for at være lige så god som os andre,
at han har det rette udstyr, og at han ikke gør noget pinligt.
Han er meget bevidst om, at folk ser alt, hvad han gør.
Det er ret stressende.
Han ville gøre et godt indtryk.
Han ville være en god dykker.
Den bedste dykker.
Før jeg blev mætningsdykker,
havde jeg anset Nordsøen for at være dykningens svar på superligaen.
Der er mange dykkerskibe der. Der foregår meget dykning.
Og for denne opgave
var det felt, som vi arbejdede på, cirka 12 timer væk fra Aberdeen,
så der er faktisk midt i Nordsøen.
Nordsøen er lunefuld, og vejret var ikke godt på det tidspunkt.
Skibet bevægede sig meget rundt.
Nordsøen er et af de farligste miljøer i verden.
Vandtemperaturen er fire grader på havbunden.
Det kan dræbe.
Jeg ved godt, at arbejdet er farligt. Det ved jeg.
Men Christoper havde altid sagt, at han ville være i sikkerhed.
Og at han ikke var i fare.
Jeg regnede med, at han var glad i sit kammerkompleks.
Nej, jeg var ikke bekymret.
NORDSØENS OLIEFELTER
Aberdeen havnekontrol, det er Topaz, skifter.
205 KM ØST FOR ABERDEEN
Fortsæt, Topaz. Skifter.
Vi er på den aktive oliefelt-blok 22/14b.
Vi stopper her og begynder på arbejdet nu. Slut.
-Klar? -Ja, jeg er klar.
Godt, alt er på nul.
En, fire, fem, seks er sat i gang.
Godt, så er alle motorer i DP-funktionstilstand.
DP-FUNKTIONSILSTAND
DYNAMISK POSITIONERING
ET COMPUTERSYSTEM, DER FASTHOLDER SKIBETS PRÆCISE POSITION
Jeg har valgt to GPS'er til referencesystemerne.
Ja.
Kaptajn, vi har slået DP til.
NORMAL - FUNKTIONSFEJL
DP-STATUS GRØN
Godt, drenge, om fem minutter skal I i klokken.
Dykkerne er mine dukker. Jeg er dirigenten af et lille band.
De er mine hænder og fødder.
DYKKERLEDER
Og de gør det, som jeg beder dem om at gøre.
Når dykkerne er i vandet,
er jeg den vigtigste person på skibet, og alle retter sig efter mig.
Den første mand skal i klokken.
Duncan var klokkevagt.
Han skulle ikke dykke den aften, men holde øje med dykkerne fra klokken.
Dave Yuasa var dykker 1.
Og Chris Lemons var dykker 2.
Bro, klokken er fra af kammerkomplekset kl. 20:13.
20:13, fra af kammerkomplekset.
Godt, drenge, jeg sænker jer ned nu.
KLOKKE-STØTTE DEN STØRSTE TILLADELIGE BELASTNING 15,5 T
Bro, klokken er søsat kl. 20:21.
Tak, ROV går igennem nu.
Er fremme ved arbejdsdybden på 90 meter.
Når man sætter hjelmen på dykkeren,
kigger man ind i deres øjne...
og man kan se, om dykkeren er glad eller skræmt fra vid og sans,
fordi man kan se mere hvidt i øjnene.
På intet tidspunkt den aften var Chris nervøs.
Han var ivrig efter at komme af sted.
Han ville bevise, at han var lige så god som alle andre.
Nu er umbilical sat fast.
Reserveflasken er monteret.
Og...
...afmonteret ved hans hat.
Det er godt, tak. Det varme vand er godt.
Det hele er behageligt.
Vi ses om cirka seks timer.
Chris, tjek for utætheder.
Tjek for utætheder, Chris.
Bro, dykker 2 er i vandet kl. 20:37.
DYKKER 2 - CHRIS
DYKKERE I VANDET
Det er din gas fra om bord, Chris.
Forstået.
Du får gas fra skibet, Chris.
Når dykkeren er ude af klokken, er han totalt afhængig af sin umbilical.
Den giver ham varmt vand, som er nødvendigt for at holde varmen.
Den giver ham indåndingsgas.
Den giver ham lys og muliggør kommunikation med overfladen.
Den er bogstaveligt talt ens livline.
Dykker 2 er klar til at hoppe ned.
Dykker 2, det er dit signal til at hoppe ud af klokken.
At hoppe ud af klokken er et af højdepunkterne ved at dykke.
DYKKER 2 C. LEMONS
Jeg elsker følelsen af vægtløshed.
Man flyver faktisk ned mod havbunden.
Hvis sigtbarheden er dårlig, ved man ikke, hvad man hopper ned i.
Eller hvor man lander.
Det er mørkt og forvirrende, når man er på havbunden.
Det er let at fare vild.
Craig, kan du fortælle mig, hvor opgaven er?
Dykker 2, opgaven er 30 meter nordvest.
Forstået.
Ens umbilical er ens fysiske fortøjning til skibet.
Og hvis man skal tilbage til klokken, følger man sin umbilical.
Det er ens rute tilbage i sikkerhed.
I mørket er det næsten sværere at finde opgaven end at udføre den.
Havbunden spiller en et puds.
De første ti minutter er stressende.
Jeg hører det på vejrtrækningen.
DYKKER 2 C. LEMONS
Bro, begge dykkere er ved opgaven 20:49.
Undervandskonstruktionen, som vi arbejdede på, var et understel.
DYKKER 1 D. YUASA
Inde i konstruktionen er der flere brønde.
Olien kommer ud af havbunden.
Og derfra bliver det pumpet op til en platform.
Opgaven var at fjerne et rør.
Og vi skulle placere et nyt rør, hvor det gamle havde været.
Når man arbejder med dykkere, rækker man...
...næsten igennem skærmen og drejer på knapperne for dem.
Man bliver følelsesmæssigt involveret.
Man kan mærke deres succeser og fiaskoer i vandet.
Vi er okay.
Og du kan se A og B.
Vi åbner og lukker dem i rækkefølge, og så er det tryktesten.
DYKKER 1 D. YUASA
Når først dykkerne er i gang med opgaven, kan man som klokkevagt slappe lidt af.
Jeg kan se, hvad der er på min madpakke.
Jeg nyder hver eneste dag på jobbet.
Jeg blev først inspireret til at dykke...
...da jeg så Jacques Cousteau i fjernsynet...
...og jeg tænkte: "Det er lige præcis det, som jeg gerne vil gøre."
Besøge koralrev...
...og svømme sammen med dyrene.
Det så helt fantastisk ud.
Det var min drøm...
...at blive dykker og...
...være under havet.
DYKKER 2 C. LEMONS
Og Dave, du kan fortsætte arbejdet. Du må lukke for ventilen.
Okay, jeg lukker for BV2-ventilen.
Forstået.
Christopher begyndte at dykke lidt sent i sit liv.
Ventilen er lukket.
Han ledte efter en retning i sit liv.
Der er ingen utætheder.
Han var meget lidenskabeligt optaget af at dykke.
Jeg ville aldrig have bedt Christopher om at vælge en anden karriere.
Aldrig.
Det var, hvad han ville gøre. Det var, hvad han var virkelig optaget af.
Hvis jeg var lige så optaget af et job, som Christopher var,
skulle ingen forsøge at stoppe mig, så jeg ville ikke forsøge at stoppe ham.
Den aften var vejret ikke godt.
Der var bølger på op til 6 meter og vindstyrken var 18 m/s.
Det var lige på grænsen i forhold til at dykke.
Men det var til at dykke i.
Vejret var barskt.
Men ikke usædvanligt for Nordsøen.
Det var sikkert.
Hvis jobbet her kan kaldes for "sikkert". Det er jo ikke et sikkert job.
DYNAMISK POSITIONERINGS-NAVIGATØR
Jeg havde ansvaret for DP-computeren.
At fastlåse skibet i den præcise position.
Så dykkerne kan være i sikkerhed i vandet.
I det øjeblik var skibet stabil.
Og så gik det i gang.
Jeg så en alarm, som jeg aldrig havde set før.
PRES
Og lige efter den alarm dukkede fejlene op en efter en.
Vi havde et stor problem, fordi vi mistede kontrollen over skibet.
Vi mister vores position.
AFSTAND TIL MÅLET: 5,5 METER
Vores DP har funktionsfejl.
FUNKTIONSFEJL
DP-STATUS GUL
Jeg fik et gult lys på broen.
At det skete så pludseligt, og alvoren i hans stemme fortalte mig,
at det ikke var et normalt gult lys.
Lad alt ligge der, Chris.
DYKKER 2 C. LEMONS
Så jeg ville have mine dykkere tilbage i klokken så hurtigt som muligt.
Skynd jer ud af konstruktionen, drenge.
Jeg forlader konstruktionen nu. Skifter.
Duncan, lad dykker 1 komme op. Dykker 2, giv line, når du kan.
Vær klar til at få dykker 1 og dykker 2 op.
Forstået...
I løbet af få sekunder fik vi rødt lys.
Jeg havde aldrig haft rødt lys før.
Broen havde mistet kontrollen over skibet og navigeringssystemet.
Så den ville drive rundt alt efter vejret.
Og da vi kom til det stadie, var det en sejlbåd.
Skibet flyttede sig overraskende hurtigt.
AFSTAND TIL MÅLET: 17,0 METER
Det satte hurtigt farten op.
AFSTAND TIL MÅLET: 20,0 METER
AFSTAND TIL MÅLET: 21,0 METER
Da vi havde mistet kontrollen over skibet,
havde vi mistet kontrollen med det, der skete på bunden.
Dykkerne var stadig forbundet til klokken, og klokken var forbundet til skibet.
Så vi kan trække en dykker med os.
Det er det værste scenario, som...
...en DP-navigatør på et dykkerskib kan opleve.
Gå under klokken.
DYKKER 1 D. YUASA
Da vi kom ud af konstruktionen,
havde jeg regnet med, at klokken ville være lige herovre.
Jeg kunne se på min umbilical, at klokken faktisk var bag ved mig,
og undervandskonstruktionen var imellem mig og klokken.
DYKKER 2 C. LEMONS
Jeg kravler op ad min umbilical.
De skulle kravle op ad deres umbilicals på siden af konstruktionen...
...hen over toppen og følge deres umbilicals til klokken,
hvor de var i sikkerhed.
Men konstruktionen var en forhindring, som de skulle hen over.
Kravl op på konstruktionen, drenge.
DYKKER 1 D. YUASA
Da jeg var nået næsten helt op, så jeg, at Chris er gået i stå.
Der var noget galt.
DYKKER 2 C. LEMONS
En løkke af Chris' umbilical havde snoet sig omkring et fremspring.
Han sad fast.
Giv line til dykker 2.
Min umbilical sidder fast.
Jeg må kravle rundt om.
Den blev strammere og strammere.
Jeg har aldrig set en umbilical så stram.
Jeg har brug for lidt line. Line til dykker 2.
Chris kunne se, at den var stram og bad om line.
Han kunne ikke få mere line fra klokken, fordi skibet bevægede sig væk.
Min umbilical sidder fast.
Min umbilical sidder fast, Craig.
Chris, vi kan ikke give dig mere line.
Vi har et kæmpe skib, som er 120 meter langt og 20 meter bredt,
og det bliver skubbet af en vindstyrke på 18 m/s.
Og Chris var vores anker i den anden ende.
Jeg kunne ikke forestille mig, hvordan han ville klare det.
Det sidder fast.
Helt fast.
Chris' umbilical blev så udspændt,
at det begyndte at hive stativet i rustfrit stål ud af væggen.
Jeg var skidenervøs.
Jeg var sikker på, det ville blive hevet igennem hullet i gulvet.
Og at hvis jeg stod i vejen imellem det og hullet, så ville jeg blive hevet med.
Chris, du må få den umbilical hevet fri.
Den bliver hele tiden strammere.
DYKKER 1 D. YUASA
Jeg forsøger at komme tilbage til Chris for at hjælpe ham.
Vi er ikke engang to meter fra hinanden.
Sigtbarheden er god nok til, at vi kan se hinandens ansigter.
Jeg kan se, at han har et problem.
Men min umbilical forhindrer mig i at komme nærmere.
Jeg kan ikke nå ham.
DYKKER 1 D. YUASA
Hans umbilical bliver tyndere.
Jeg kan høre, at den knirker.
Det er lyden af noget, som er ved at gå i stykker.
DYKKER 2 C. LEMONS
Jeg har mistet kontakten til dykker 2.
Da jeg blev hevet væk fra Chris, var det nærmest ligesom at se en film.
Og det var sidste gang, jeg så ham.
For helvede.
Og jeg kunne høre, at hans umbilical blev revet over...
Jeg er blevet hevet væk fra konstruktionen.
...da de enkelte slanger i hans umbilical blev hevet over.
Bro, vi har mistet kontakten til dykkeren.
Jeg kunne ikke gøre noget for at hjælpe Chris.
Jeg havde ingen mulighed for komme hen til ham.
Jeg vender om og kravler tilbage til klokken.
Der er meget modstand.
Det føltes, som om jeg kravler imod strømmen i en flod.
Jeg tænkte ikke særlig meget på den tragedie, som var ved at ske.
På det tidspunkt var min prioritet at få mig selv i sikkerhed i klokken.
Jeg var bange for at blive hevet ind i en anden konstruktion.
Og hvis jeg sad fast i en af dem, ville det gøre situationen meget værre.
Jeg håbede, at jeg var ved at hive Chris ind.
Men inderst inde vidste jeg godt, at jeg ikke var.
Og at der ikke var nogen for enden.
Slangen med det varme vand kom først ind.
Ødelagt og flosset.
DYKKER 2
Og jeg tog et par tag mere i slangen,
og så kom den overrevne ende af hans gasslange ind.
Den larmer rigtig meget.
Jeg tog fat i håndtaget for at slukke for den.
Man slukker aldrig nogensinde for en dykkers gas, når han er i vandet.
Det svarer til at slå ham ihjel.
Men jeg følte, at jeg lod Chris i stikken.
Det var enden af hans livline til klokken.
Jeg kunne have grædt på det tidspunkt.
Jeg havde kvalme og var ved at græde. Jeg råbte bare.
"Jeg har mistet min dykker!"
Og... jeg vidste ikke, hvordan Dave havde det, så...
Jeg måtte være fornuftig og tage mig sammen.
Jeg kom op på den lille platform under klokken igen.
Og jeg ventede der.
Og jeg havde tid til at tænke over, hvad der var sket, og hvad der ville ske.
I luftdykning kan man altid svømme op til overfladen,
men i mætningsdykning er det eneste sted, som man kan tage hen til...
...klokken.
Man er normalt forbundet til klokken via sin umbilical.
Men han har ingen umbilical, fordi klokken er langt væk.
Han har ingen muligheder.
Jeg vidste, at han var alene derude.
Og det eneste, han havde, var de to reserveflasker.
Hvis vi mister vores hovedforsyning,
har vi nok gas i reserveflaskerne til at nå tilbage til klokken.
De er ikke designet til, at man kan være på havbunden i lang tid.
Han kan ikke nå hen til nogen anden gas.
Han har kun det, som er i de to reserveflasker.
Og de er ikke store. Det er bogstavelig talt fem minutter.
TID SIDEN CHRIS' UMBILICAL BLEV REVET OVER
Vi havde meget lidt tid til at nå tilbage og hente Chris.
Så jeg vækkede alle.
Vi havde brug for, at alle var fokuserede, så vi ikke overså noget.
Jeg var i det næste hold, som skulle dykke.
Og dykkerlederen sagde alvorligt i højtaleren: "Stu, jeg har et problem."
Jeg sagde: "Er det også mit problem, eller er det kun dit problem?"
DYKKERMEDIC - TEAM 2
Og han sagde: "Vi har efterladt en dykker på understellet,
så vi har brug for medicinaludstyr...
...du er dykkermedic, så gør dig klar."
Der er altid flere dykkermedics i kammerkomplekset.
Der skal være en på hvert hold.
Det er sædvanligvis skrammer og hudafskrabninger.
Jeg var bange, fordi...
...det her var noget, som var så anderledes...
...end vores sædvanlige arbejdsgang.
Man har ikke lyst til at være en del af noget...
...som ikke har en lykkelig udgang.
Situationen var alvorlig.
Vi havde stadig ingen kontrol over skibet, og vi drev væk fra Chris.
De computere, som styrer den dynamiske positionering,
fungerede ikke, og alle tre var ude af funktion.
Den computer, som styrede DP...
...fungerede ikke.
Computeren, som hele tiden laver backups, fungerede ikke.
Og hovedcomputeren fungerede heller ikke.
Så man har en situation, hvor det umulige er sket.
Skibet kunne ikke styres ved hjælp af computerne.
Så vi driver bare rundt.
Vi må forsøge at...
...overtage styringen.
Kaptajnen beslutter at slå computerne fra og bruge det manuelle system.
Systemet er designet til at blive brugt i havnen,
hvor man ikke har bølger, og det ikke blæser så meget.
Besætningen på broen skulle lære at styre skibet med fire motor-håndtag.
Problemet er, at de er installeret på to konsoller.
En mand har ikke fire hænder.
Ingen havde forventet at skulle gøre det her.
Jeg havde aldrig set en kaptajn eller en overstyrmand gøre det før.
Indimellem gik det rigtig godt.
Og så ville der komme én stor bølge.
Og den ville ændre vores retning.
Bro, I må få os tilbage dertil.
De vil have os tilbage dertil hurtigt, men vi gør alt, hvad vi kan.
I mætning begynder man at have en sjette sans
i forhold til sit skib og de lyde, som det laver.
Motorerne arbejdede hårdt.
Skibet bevægede sig rundt ret tilfældigt.
Det bevægede sig fra side til side.
Og det var en hård tur i klokken.
Jeg forsøgte hele tiden at berolige mig selv.
Jeg kendte Chris. Jeg kendte Morag, og jeg spekulerede på...
...hvordan vi kunne forklare hende, at...
...vi skulle dykke, og han aldrig kom tilbage.
Det var svært at beherske mig.
TID SIDEN CHRIS' UMBILICAL BLEV REVET OVER
Selv om jeg kunne regne ud, at han var løbet tør for gas...
...måtte jeg tro på, at Chris var i live og kunne reddes.
For det første måtte vi finde ham.
AFSTAND TIL MÅLET: 192,5 METER
Og ROV'en var det eneste værktøj, som fungerede på det tidspunkt.
ROV, vil du prøve at finde min dykker?
ROV'en kan svømme op til 150-200 meter væk fra skibet uden store problemer.
Så vi svømmede hen imod konstruktionen.
Det var det mest logiske sted at lede efter Chris.
Men vi vidste ikke, om Chris var oven på konstruktionen
eller ved siden af den på havbunden.
Det føltes som meget lang tid, at denne ROV fløj afsted.
Jeg fik forklaret, at det var en måde at vise Chris, at vi kom tilbage.
Så han kunne finde den ekstra styrke til at forblive i live.
Den kom tættere og tættere på.
Og jeg kan huske, at jeg stirrede på ROV-skærmen i sort og hvid...
...og spurgte: "Kan nogen se noget?"
Vi håbede, at konstruktionen ville dukke op.
Så dukkede den op.
ROV-teknikeren sagde: "Craig, han har klaret den."
Jeg spurgte: "Hvordan ved du det?"
Han sagde: "Han vinker til os."
Før vi ankom med ROV'en...
...var jeg sikker på, vi ville redde ham.
Men lige bagefter var jeg ikke sikker.
Man må huske, at det ikke er et tilfældigt menneske.
Det er det menneske, som man kender, som har siddet ved siden af en.
701 KAPTAJN
En, man har gået forbi i gangene.
En hånd til skibet.
Sådan. Sikkerhed på arbejdspladsen.
Han kom op på broen af og til.
-Chris. Hvordan går det? -Fint. Hvad med dig?
Nu kunne vi se ham...
...helt alene.
Mange blev chokerede af billedet.
Men det gav mig meget håb.
Han lå oven på konstruktionen. Det var vigtigt, hvis han skulle reddes.
Og det spjættede i ham.
Han var stadig i live.
TID SIDEN CHRIS' UMBILICAL BLEV REVET OVER
Vi var stadig langt væk fra, hvor vi skulle være.
Og vi havde stadig ikke DP-kontrol over skibet.
Vi bevægede os tilbage med manuel styring.
Hvilket var meget svært.
AFSTAND TIL MÅLET: 192,0 METER
Skibet sejlede ikke lige så hurtigt, som vi troede,
og alting blev langsommere.
Lige så langsomt stoppede spjættene.
Efter min mening var det den sidste fase for Chris.
Det var svært for nogle at erkende.
De ville ikke være en del af en situation, som ville ende ulykkeligt.
Alle disse tanker begyndte at løbe igennem folk: "Hvad sker der nu?"
Efter 25 minutter...
...kunne vi ikke rigtig finde noget...
...at holde håbet oppe med.
Vi var sikre på, at vi ville bjærge et lig.
Det var mærkeligt at være i klokken.
Og tænke på, hvad der var sket.
Som jeg husker det, var jeg ikke specielt berørt af det.
Sådan noget pis sker. Han var ikke min bedste ven.
Han var ikke et af mine børn.
Det var en dykkeropgave, som var gået galt.
Jeg begyndte at bede inderligt.
Jeg er ellers slet ikke religiøs, men...
...i den slags øjeblikke...
Men på intet tidspunkt tillod jeg mig selv at tænke, at vi ikke ville få ham tilbage.
Overhovedet ikke.
Jeg kunne på ingen måde...
...tage hjem og forklare Morag, at Chris ikke ville komme tilbage.
Vi forsøgte på alle mulige måder at få DP-systemet online igen.
Vi havde ikke en liste med muligheder i forhold til, hvad vi kunne forsøge...
...i en situation som den her.
Det var mere som en brainstorm, hvor vi forsøgte alle muligheder.
En af de sidste muligheder var at nulstille computeren.
Der var intet andet at gøre.
Og vi ventede.
Vi håbede på en trumf.
Vi havde trukket alle de dårlige kort, så vi håbede på at heldet ville vende.
Heldigvis for os kom systemet online igen.
Det var fantastisk. Gode nyheder.
Jeg følte mig så lettet.
Det gjorde alle på broen.
Så snart DP fungerede igen...
...slog vi den automatiske styring til...
...og vi kunne sejle tilbage til Chris.
AFSTAND TIL MÅLET: 150,0 METER
Men det kunne være for sent.
TID SIDEN CHRIS' UMBILICAL BLEV REVET OVER
Nu gjorde vi store fremskridt.
Vi kom tættere og tættere på.
AFSTAND TIL MÅLET: 107,0 METER
Jeg har stadig masser af adrenalin. Jeg vil have det overstået.
Jeg blev ved med at spørge: "Er vi der snart?"
Dave sad på spring, og jeg måtte holde ham tilbage.
Duncan, tag hele Daves line.
Det er som at have en hund i en snor.
Han kan svømme, før jeg giver ham mere line.
Craig fortalte mig, hvor langt væk vi var.
"Vi er der om 50 meter...
...30 meter...
...20 meter."
Jeg kunne se lyset fra ROV'en.
Jeg kunne se Chris.
AFSTAND TIL MÅLET: 1,0 METER
AFSTAND TIL MÅLET: 0,5 METER
DP-STATUS GRØN
Dave, du må tage af sted.
Jeg var ikke overrasket over det, jeg så.
En død mand øverst på understellet.
Det ville blive hårdt arbejde at nå tilbage til klokken.
Chris var meget tung.
Skibet bevægede sig frem og tilbage.
Men jeg er der for at udføre min opgave og parere ordrer.
Jeg tænkte ikke: "Det her er Chris Lemons.
Han er ved at bygge et hus.
Han er forlovet og skal giftes."
Han er en ting, som skal flyttes fra det ene sted til det andet.
TID SIDEN CHRIS' UMBILICAL BLEV REVET OVER
Jeg ville ikke tro på, at Chris var død.
Inderst inde vidste jeg måske godt, at han kunne være død.
Jeg gav ham to indblæsninger.
Jeg håbede af hele mit hjerte, at jeg kunne bringe ham til bevidsthed
og få ham til at trække vejret igen.
Det er svært at fortælle andre...
...om hvad jeg oplevede og følte.
Jeg tænker meget over det.
Jeg prøver ofte at tænke tilbage på det...
...for at sætte gang i min hukommelse og for at genskabe, hvad der sket,
fordi jeg har de samme spørgsmål.
Chris, jeg kan ikke give dig mere line.
TID SIDEN CHRIS' UMBILICAL BLEV REVET OVER
Det var et voldsom brag.
Og så var total stilhed.
Det er meget svært at orientere sig, når det er så mørkt.
Jeg havde aldrig oplevet mørke som det.
Alle mine anstrengelser gik på at finde konstruktionen og kravle helt op.
Det ville gøre det lettere for dem at finde mig.
Men jeg vidste ikke, hvor jeg var.
Jeg kunne ikke se noget.
Jeg gik i panik.
Der var en ægte risiko for at bevæge sig i den forkerte retning...
...ud i ingenmandsland.
Og være ude af stand til at finde tilbage.
Jeg måtte træffe en beslutning. Jeg kunne ikke bare stå stille.
Jeg måtte vælge en retning.
Det hele ville afhænge af tilfældigheder.
Så ramte jeg konstruktionen.
Den platform, jeg skulle være på, var 11 meter over mig.
Jeg forventede at se lyset fra dykkerklokken over mig.
Der var ikke noget.
Jeg var helt alene.
Jeg havde nok 5-6 minutter i reserveflasken.
Jeg måtte have brugt 2-3 minutter på at få mig selv op på platformen.
Og selvom dykkerklokken havde været lige oven over mig,
ville jeg i bedste fald bruge al mit gas for at nå tilbage...
Når man er faldet lidt ned og lagt to og to sammen,
går det op for en, at ens chance for...
...at overleve er tæt på nul.
Jeg kan ikke huske, at jeg mærkede kulden.
Det giver ikke nogen mening, for jeg burde have mærket kulden hurtigt.
Det føles, som om jeg kan huske alt, men at jeg ikke kan huske kulden...
...får mig til tvivle på, om jeg var helt vågen.
Jeg mistede måske bevidstheden, før jeg troede.
Jeg mistede måske bevidstheden med det samme.
Undskyld.
Undskyld, Morag.
Jeg var meget bevidst om, hvad jeg var ved at miste.
Jeg kan tydeligt huske, at det var det, jeg tænkte.
Jeg kommer ikke til at se det hus, som vi er kommet halvvejs med,
og som vi har brugt så mange ressourcer på.
Jeg kommer ikke til at se...
Jeg kommer ikke...
Jeg kommer ikke til at se min kone...
...på vores bryllupsdag og...
Det...
hvorfor skal jeg, en lille dreng fra Cambridge, dø i mørket?
Man kan ikke skjule sig i det øjeblik man forsvinder.
Hvilken slags person er man?
Var man bange, eller undertrykte man bare følelsen.
Var man rolig?
For jeg ved det ikke.
Jeg begyndte at tænke på den skade, som jeg ville forvolde.
Vores håb og drømme...
...alle vores planer for fremtiden...
...ebbede ud.
Jeg kan huske, at det blev sværere at trække vejret.
Det blev sværere at trække den nødvendige luft ned.
Jeg kan huske, at jeg kunne føle, at det var på vej.
Og så ingenting.
Vi havde fået fat i ham.
Han ville leve.
Jeg var så lettet.
Jeg vidste ikke, om han havde hjerneskade, eller om han ville være sig selv.
Jeg vidste ikke, om han ville tale igen, men han trak vejret og han var i live.
Og efter hvert vejrtrækning blev han stærkere.
Jeg kan huske blinkende lys.
Der var noget, som ikke var, som det skulle være.
Det var meget beroligende at se Duncan.
Han havde været som en far for mig på mange måder i min karriere.
Det var meget trygt at se et venligt ansigt.
Jeg havde besluttet, at han nok var død.
Jeg var ved at affinde mig med, at han var død, og vi havde hentet et lig.
Kameraet er tilbage.
Da jeg kom ind i klokken, kunne jeg se, at Chris sad der.
Og han var overhovedet ikke død.
Det var meget forvirrende.
Jeg kan huske, jeg spurgte.
Chris, har du det godt?
Og han sagde "ja".
Og lod til at have det godt.
Det var et utroligt øjeblik.
Mange personer var lettede.
Selvfølgelig på Chris' vegne.
Men også for deres eget velbefindende.
De havde ikke ønsket at være en del af en dødsulykke, og det var de ikke.
Jeg kan huske, at jeg var lidt sur på ham.
På den måde man er sur på et barn, som er blevet væk,
og man leder febrilsk efter dem, og når man finder dem,
så er man både lettet, men også lidt vred.
Fordi at de har udsat en for noget,
som har været ret traumatisk.
Klokken er nået op til overfladen.
Det var først, da jeg gik i bad,
at det gik op for mig, hvor udmattet jeg var.
Jeg kan huske, at jeg forsøgte at vaske hår...
...i brusebadet, og mine hænder gik i krampe,
og mine hænder var som klør, og mine fingre sad fast.
Og så tænkte jeg: "Jeg har arbejdet hårdt i dag."
Nede ved den nederste dør.
Godt. Dave, jeg kommer og snakker med dig senere. Tak, for din hjælp.
-Okay. -Ja.
Jeg var enormt stolt af mig selv og af Dave den dag
på grund af det, som vi gjorde i den klokke.
Jeg låser os ud.
Jeg gjorde mit arbejde. Andet ville jeg ikke forvente.
Og dykkerne og folkene på kommandobroen gjorde deres arbejde.
Alle gjorde deres arbejde, så man roser ikke sig selv for det.
Man gik på arbejde, og det er, hvad man bliver betalt for.
Sidste mand forlader klokken.
Dave og Duncs havde gjort nok.
Det var vores opgave at holde øje med ham.
Jeg kunne ikke tro, at vi havde klaret det.
Jeg kunne ikke tro, at han bare ville... Vi skulle bare hæve hans kropstemperatur,
give ham en hue på hovedet, og så var han klar.
Det var utroligt.
Jeg kan huske, at da alt var roligt igen, undersøgte jeg ham.
Og jeg troede, at han bare... ikke sov, men bare slappede af.
Og...
Og det eneste...
Det må jeg gøre om. Undskyld.
Ja.
Det eneste tidspunkt, hvor det rigtig gik op for mig...
Jeg var midt i at tage hans puls...
...og han kiggede på mig og sagde: "Stu, ved du godt, at det er okay?"
Og jeg sagde: "Ja, det ved jeg. Du klarede det."
Han sagde: "Nej, det er okay. Jeg døsede bare hen, du ved.
Jeg var trist et øjeblik, men så...
Jeg frøs og blev følelsesløs, men jeg faldt bare i søvn.
Det er ikke slemt."
Det var det eneste tidspunkt, at det blev følelsesladet for mig.
Og det øjeblik var...
Det gik lige ind, at...
...han faktisk havde...
Han havde besluttet, at han skulle dø.
Han forsøgte at fortælle mig, at det er okay at dø.
Og det...
Det gjorde dybt indtryk på mig.
Hvordan jeg overlevede, er et særdeles godt spørgsmål.
Jeg tror ikke, at jeg får svar på det.
Jeg antager, at fordi min kropstemperatur var så lav,
gik jeg i en slags dvale og overlevede derfor
på den lille mængde ilt, som var i mit kredsløb.
Og jeg er også ret sikker på, at den høje koncentration af ilt,
som vi har i den åndegas, som vi bruger i nødsituationer...
...har effektivt mættet mit væv med ilt og har bevirket, at mine...
...mine organer blev ved med at fungere, selvom jeg ikke havde noget at indånde.
Men det er teorier, og...
Jeg venter stadig på, at nogen giver mig det rigtige svar.
Jeg finder nok aldrig ud af det.
Jeg fik den opringning, som alle frygter.
Hele ens verden falder fra hinanden.
Jeg blev ved med at se ham for mig...
...ligge der på havbunden helt hjælpeløs.
Det er altid, du ved, når det sker for...
...når sådan noget sker for en, som man elsker.
Jeg kunne ikke få det billede ud af mit hoved.
Det betød ikke noget, at han talte til mig og fortalte, at han havde overlevet.
Jeg havde brug for at røre ved ham fysisk og se ham.
Det gik op for mig, at vi ville klare det, og vores drømme ville gå i opfyldelse.
Vi ville tilbringe vores liv sammen.
En person herinde vil hade det her.
Han er en af kun to mænd her, som har givet mig et kys på munden.
3 UGER EFTER HÆNDELSEN...
...VENDTE CHRIS, DAVE OG DUNCAN TILBAGE TIL HAVBUNDEN I NORDSØEN
Dykker 2 er i vandet på 91 meters dybde.
Chris, lav nu ikke ged i den igen.
Modtaget og forstået.
Tekster af: Karen Svold Coates