29.970
KIkina uvádí
Pink Floyd - THE WALL
Je mizerné ráno
v temném roce 1944,
když velitel dal rozkaz k útoku.
Když velel, jeho muži již byli daleko
A generálové děkovali
jako by ani nebyli generálové
na chvíli zadržel
nepřátelské tanky
A udržel most Anylo
za hroznou cenu
několika set stracných životů
Tak ty sis myslel
že bys jako šel
na tu velkou podívanou
abys pocítil vzrušení válečné zhouby
která sálá z vesmírného vojáka.
Řekni mi, Sluníčko utíká Ti něco?
Není to takové, jak jsi očekával?
Abys věděl, co je za těma studenýma očima
musel by ses na své cestě prodrat tím přestrojením
Matka miluje své dítě
táta tě má taky rád
a moře ti může připadat teplé, miláčku
a nebe může vypadat modře.
Ach, miláčku
smutný miláčku
ach ach, miláčku.
Kdybys šel bruslit
na tenký led moderního života.
Budeš mít za sebou
tichou výčitku
milionů utrápených očí.
Nebuď překvapen
Když se led prolomí
pod tvýma nohama
uklouzneš do své propasti nic nepochopíš
sám se svým strachem který tu s tebou zůstane,
když se drápeš po tentém ledě.
Táta odletěl za oceán
zůstala jen vzpomínka
fotka v rodinném albu.
Táto, co jsi pro mně jinak udělal?
Táto, proč jsi ode mně odešel?
Byla to všehovšudy
jen cihla ve zdi
Byla to všehovšudy jen cihla ve zdi
Jednoduše. Buď opatrný.
- Co... - Povozíte mně taky?
- Dobře, kde je tvá matka, - šla nakoupit.
Ano, dobře.
Tak co? Líbí se ti to?
Ano, ano.
Tak a je to. Pokračuj.
Co jsem Ti řekl.
Co jsem ti řekl? Pokračuj.
A syn starého krále Jiřího
poslal mámě zprávu
když se dozvěděl, že táta odešel.
Vzpomínám si, že to bylo
na takovém malém svitku papíru.
Já jsem to všechno
jednoho dne našel
schovaný v šuplíku
mezi starými fotkami
A moje oči zvlhly při pohledu
na gumové razítko
na tom svitku.
Všechno kolem zšedivělo
na zemi byl led
když nepřítel udeřil.
A nikdo nepřežil
z Královského střeleckého pluku C
Bylo tu hodně životů
mnoho z nich zemřelo
a zbytek umírá
a proto mi nejvyšší velitel
vzal tátu.
Viděl jsi ty zděšené lidi?
Slyšel jsi padající bomby?
Zajímal ses někdy nad tím, proč musíme prchat do úkrytu?
vždyť je přislíben nový neposkvrněný svět pod jasnou modrou oblohou
Viděl jsi ty zděšené lidi
Slyšel jsi ty padající bomby?
Plameny jsou již dávno pryč ale bolest zůstává
Sbohem
Modré nebe
Sbohem, modré nebe
Sbohem
Počkej na mně, ty mizernej šéfe.
- Tady jsou moje nábojnice. - Nevím.
Pojďme, Tube. Nejlepší to bude v tunelu.
Myslíš, že to může být nebezpečné?
Ne. Nebojte se.
- Seš si jistý, Tube? - Jo. Jen mně to trochu pořezalo na koleni.
- Pojďme. - Ne. Je to nebezpečné.
- Počkáme na vlak. - Půjč mi baterku.
Pinky! Jede vlak!
Běž pryč z těch kolejí ty idiote, už jede vlak!
Pinky, běž z kolejí! Už jede!
Pinky, pryč z kolejí!
Ty!
Ty! Ano, ty!
Ticho, chlapče!
Když jsme povyrostli a začali chodit do školy
byli v ní učitelé, kteří svými neustálými posměšky
ubližovali dětem
Odhalovali každou slabost...
dětmi jakkoliv skrývanou.
Co to máš, chlapče?
Tajemný pisálek? Tejné psaní?
Ne. Básně.
Básně!
Tento chlapec se chce stát básníkem
Dej ruce nad stůl.
Nové auto, kaviár, krásné představy.
Myslím, že si koupím fotbalový tým
Absolutní nesmysly, hochu!
Budeme pokračovat.
Opakujte po mně:
Pole má obdélníkový tvar...
jehož délka je 1 míle...
a šířka je...
Ale ve městě bylo známo
že když se vraceli v noci domů jejich tlusté a psychopatické matky
je zmlátily skoro k smrti.
Nepotřebujeme žádné vzdělání
Nepotřebujeme žádnou kontrolu myšlení
ani žádný temný sarkasmus ve třídě.
Kantore, nech ty děti na pokoji.
Hey, učiteli, nech ty děti být
Je to všehovšudy jen další cihla ve zdi.
Chyba! Znovu!
Vždyť jsi všehovšudy jen další cihla ve zdi
Nepotřebujeme žádné vzdělání
Když nesníš to jídlo, nedostaneš pudink!
Nepotřebujeme kontrolu myšlení
Jak bys mohl dostat puding když jsi nesnědl oběd?
Žádný temný sarkasmus ve třídě
Ty! Ano, ty, chlapče!
Básně. Tento chlapec se chce stát básníkem.
Učitelé, nechte nechte děti na pokoji
Hej, učiteli, nech děti na pokoji.
Vždyť jsi všehovšudy jen další cihla ve zdi
Nepotřebujeme žádné vzdělání
nepotřebujeme žádnou kontrolu myšlení
Znovu. Pole má tvar obdélníku
jehož délka je 1 míle
a šířka ...
Mami, myslíš, že shodí bombu?
Mami, myslíš, že se jim tato píseň bude líbit?
Mami, myslíš, že mi budou chtít vzít míč?
Mami, mohl bych postavit zeď?
Mami, mohl bych se stát prezidentem?
Mami, dá se důvěřovat vládě?
Mami, postaví mně na palebnou čáru?
Neztrácím tu jen zbytečně čas?
Buď teď tiše, neplač
máma zabrání naplnění tvých nočních můr?
Máma vezme všechen strach na sebe
Máma tě schová svá křídla
Nenaučí tě létat ale naučí tě zpívat
máma uchová své děti v teploučku a pohodlí.
Och miláčku, máma ti samozřejmě pomůže postavit tu zeď
Ahoj. Ahoj. Je tu někdo<
Pamatuješ se na mně?
Jsem z matriky.
Mami, myslíš,...
že je pro mně dobrá?
A mami, myslíš,...
že je pro mně nebezpečná?
Mami, roztrhá tvého malého chlapce?
Mami, zlomí mi srdce?
Tiše, miláčku, neplač
Máma prověří všechny tvé přítelkyně
Máma ti nedá někoho špinavého
Máma bude čekat dokud se nevrátíš
Máma vždycky najde kde jsi
Máma tě bude umývat a léčit
Ach miláčku, pro mne budeš vždycky dítě
Mami, potřebuji být tak velký?
- Haló? - Ano.
Hovor pro paní Floydovou od pana Floyda.
Souhlasíte s platbou hovoru ze Spojených států?
Divím se, proč zavěsil. Hmm, je tam někdo jiný
kromě vaší ženy, pane, k telefonu?
- Haló? - Toto je hovor z USA.
Jsme spojeni?--
Ona, on zavěsil, a to je jeho odpověď.
Co použít
k zaplnění
prázdného místa
Kde hřmí
vlny
hladomoru
Mohli bychom otočit
to moře
tváří
hledáním větších cílů
a vetším aplausem.
Můžeme kupovat kytary?
Mohli bychom řídit silnější auta?
Mohli bychom pracovat přes noc?
Mohli bychom létat?
Opouštět světlo házet bomby?
Jezdit na výlet na východ marodit?
Pohřbívat kosti ničit domovy?
posílat květiny telefonem?
pít, modlit se
Vzdávat se oblíbených činností málokdy spát?
Lidi jsou mazlíčci
Cvičí psy závodí s potkany
Peníze schovávají v podkroví
Zakopávají poklady hromadí volný čas
Ale nikdy neodpočívají
zády ke zdi
Jsem tu prostě novej
cizí v tomhle městě.
Kde jsou ty dobré časy?
Kdo tu provede cizince?
Ooooh
Potřebuju nějakou holku
Ooooh
Potřebuju nějakou holku
Budu se tu díky nějaké ženě
cítít jako správný muž?
Přijměte rokenrolového emigranta
Ach, miláčku, vysvoboď mně
Ooooh
Potřebuju nějakou holku
Ooooh
Potřebuju nějakou holku
Ooooh
Potřebuju nějakou ženu
Ooooh
Potřebuju nějakou holku
Ó, můj bože.
Takový krásný pokoj..
- Jsou to všechno tvoje kytary?
- Bože.
Je to tu větší,než u nás.
- Máš rád tube
Můžu dostat vodu k pití?
- Můžu od tebe dostat vodu k pití?
- Ou, podívej se na tohle, Tube!
Dal bych si sprchu
- Co tak koukáš??
- Haló? Haló?
- Je ti dobře?
Den za dnem
je láska stále šedivější
Jako kůže umírajícího člověka.
Noc za nocí
předstíráme, že je všechno v pořádku.
Ale já jsem zestárnul
A ty jsi též starší
A skoro nic už není žádná legrace
A cítím,
že přichází jeden z mých záchvatů.
Cítím
chlad ostří žiletky
Napjatý jako stahovací obvaz
nevlídný jak pohřební píseň.
Běžím do ložnice
vlevo v kufříku najdeš mou oblíbenou sekeru
Nekoukej tak zděšeně to je jen přechodná fáze
jednoho mého špatného dne.
Dívala by ses na televizi
nebo zalezla do postele nebo bys ses dívala na tichou dálnici
Nechceš něco k jídlu?
Nechtěla by ses naučit létat?
Chtěla bys? Chceš se dívat na moje trápení
Chtěla bys zavolat poldy?
Myslíš, že už bych měl přestat?
Proč utíkáš pryč?
Ach lásko
teď mně neopouštěj
Jak chceš odejít?
Vždyť víš, jak Tě potřebuju.
rozbít na kaši v sobotní noci
Oh, miláčku
Teď mně neopouštěj
Proč mi to děláš
Utíkat ode mne pryč.
Ooh, miláčku
Proč utíkáš pryč?
Ach, miláčku
Nepotřebuju žádné zdi kolem sebe
Nepotřebuju drogy, abych se uklidnil
Viděl jsem ten nápis na zdi.
Nemyslím, že někoho potřebuji
Ne
myslím, že vůbec nikoho nepotřebuji
Byly to všehovšudy jen cihly ve zdi
Sbohem, krutý světe
Opouštím tě.
Sbohem
Sbohem, lidé
Už mi nemůžete nic říct
Co by změnilo můj úmysl
Sbohem
Je tu někdo?
Mám malou černou knížku mých básní
Mám brašnu se hřebenem a kartáčkem na zuby
Když jim dělám hodného psa občas mi hodí kost
Mé boty drží pohromadě jen pružné řemínky
mám skleslé, oteklé ruce
Mám výběr 13 mizerných kanálů ve sé televizi
Mám elektrické světlo
A mám druhý zrak
Mám úžasnou pozorovací schopnost
a díky ní poznám,
kdy ti mám zavolat.
- Nikdo nebude doma
Mám povinnou Hendrixovskou ondulaci
a nevyhnutelné spáleniny po cigaretách
To vše v náprsní kapse mé oblíbené košile
Na prstech mám skvrny od nikotinu
Nosím stříbrné vnadidlo na řetězu
Mám piáno, aby mně podpíralo
mám divoké, upřené oči
a mám silné nutkání létat
i když nemám kam letět.
Ach miláčku
Když zvednu telefon
pořád nikdo není doma
Mám pátr Gohillových bot
A také usychající kořeny
Pamatuje si někdo na Very Lynnovou?
Vzpomeňte, jak říkala
že se znovu setkáme
až bude pěkný, slunečný den
Vero
Co se s tebou stalo
Je tu ještě někdo,
kdo chápe cestu, kterou kráčím?
Přiveďte ty hochy zpět domů
Nenechávejte tu děti samotné
Přiveďte ty hochy zpět domů
Nenechávte tu ty děti samotné
Přiveďte ty hochy zpět domů
Chyba! Znovu
- Je ti dobře?
Je tu někdo?
- Polib mi prdel.
Zamotal jsi se do toho.
Ty bastarde. Nikdy jsi mně neměl rád. Nebo ano?
Haló
je tu někdo?
Jen kývni, jestli slyšíš.
Je někdo doma?
Pojď,
slyším, že ti je mizerně
Můžu zmírnit tvoji bolest
- a postavit tě znovu na nohy - Ten hoch je astmatik
- Astma!< - Odpočiň si!
- Potřebuju jen nějaké informace - Je to umělec!
Jen základní údaje
Ukaž mi, kde to bolí?
To není bolest, ustupuješ
Kouř lodi na obzoru
Jen ty chodíš po vlnách
Tvé rty se pohybují
ale neslyším, co říkáš
Když jsem byl malý
dostal jsem horečku
Cítil jsem své ruce jako dva balony
teď mám ten pocit znovu.
Nemůžu ti to vysvětlit nerozuměl bys mi
Už nejsem takový, jaký jsem byl
Já
jsem ztratil veškeré city
Já
jsem ztratil veškeré city
Dobrá
jen taková malá poznámka
a už zde nebude nic Aha
Možná pocítíš menší nevolnost
Můžeš se postavit?
věřím, že to probíhá dobře.
- Dobře - Chodí okolo.
-Pomůže ti to přečkat představení -Tady, vidíš?
- Pojď, je čas jít - Jak se cítíš?<
To není bolest ustupuješ
Vzálený kouř lodi na obzoru
Chodíš po vlnách
Tvé rty se pohybují
ale já neslyším, co říkají.
Když jsem byl malý
koutkem oka jsem zahlédl
letmý záblesk
Otočil jsem se za ním ale zmizel
nemohl jsem na to ukázat prstem
To dítě vyrostlo sen je pryč
Já
jsem dokonale necitlivý
Taky sis myslel
že bys zašel na tu podívanou
abys pocítil to vzrušení ze zhouby
která sálá z vesmírného vojáka.
Mám pro tebe nepříjemné zprávy, sluníčko
Pinkovi není dobře. Zůstal v hotelu
a poslal nás místo sebe
Přišli jsme se podívat za co vy fanoušci opravdu stojíte.
Jsou nějací teplouši v divadle?
- Postavte je ke zdi - Znovu zeď.
Ve světle je zrovna jeden co nevypadá moc dobře
- Postavte ho ke zdi - Znovu zeď
Tenhle vypadá jako nějakej žid a tamten jako negr
Kdo tu chátru pustil dovnitř?
Tam jeden kouří
a támhleten má nějaký skvrny
Kdybych mohl všechny bych vás postřílel.
Utíkej, Utíkej
Utíkej
Utíkej, Utíkej
Radši skryj svou tvář do svého oblíbeného přestrojení
s ohrnutými rty a vykulenýma očima.
S prázdným úsměvem a hladovým srdcem
Cítíš, jak se ti zvedá žluč z tvé dávné viny
S nervama na cucky jako roztříštěné ulity
a pronásledovatelé zabuší dole u dveří.
Radši běž !!!
Utíkej, Utíkej
Utíkej
Utíkej, Utíkej
Utíkej celej den a celou noc
A své špinavé pocity nech v sobě
A když vezmeš svou přítelkyni dnes večer ven
radši zaparkuj auto někde z dohledu
Protože když tě chytí jak hladíš její vlasy na zadním sedadle
pošlou tě zpět k matce v lepenkové krabici
Radši běž!!
Nedosáhneš na mne
Snaž se jak chceš
Sbohem, krutý světe
je konec
kráčej dál
Čekám
- Na vykácení mrtvého lesa - Čekám
- Na vyčištění města od ubožáků - Čekám
Až rozbiju okna a kopnu do dveří
- Čekám! - Na konečné řešení které by zesílilo napětí
- Čekám! - na následování těch ubožáků?
- Chtěl bys radši vidět
Británii?
Příteli
Všechno, co chceš je následovat ty ubožáky
Už jdou! Už jdou!
Ti praví už jdou!
Už jdou! Už jdou!
Už jdou! Ti praví už jdou!
Stop!
Stop.
Rád bych šel domů
sundal uniformu a odešel z té podívné
Ale čekám v cele
protože chci vědět
jestli jsem byl
jestli jsem tenkrát byl vinen
Dobrý den, vaše blahorodí
koruna Vám naprosto jasně ukáže
vězeň, který teď před vámi stojí
byl přistižen, jak projevuje city
projevoval city lidské povahy
Už to neudělá
Zavolejte profesora!
Říkal jsem, že z něj nebude nic dobrého
naž vyroste, vaše blahorodí
kdyby mi do toho nezasahovali
mohl jsem z něj něco udělat.
Ale měl jsem svázené ruce
krvácející srdce a umělci
ho nechali utéct s vraždou na krku
dovolte mi ho dorazit
Blázen,
hračky v podkroví, jsem blázen
skončil rybolov
museli mi sebrat mé kuličky
Blázen
hračky v podkroví, on je blázen
Ty malej sráči teď jsi v tom
Doufám, že oni zahodí ten klíč
Měl jsi se mnou mluvit častěji
Ale ne Šel jsi vlastní cestou
Rozbil jsi potom ještě nějaké domovy?
Jen 5 minut, vaše blahorodí
nechte mně s ním o samotě
Miláčku
pojď k mámě
pojď do méhonáručí
nikdy jsem ho nechtěla přovést do nesnází
Proč mně jenom opustil?
Vaše blahorodí nechte ho jít se mnou domů
Šílím
na druhé straně duhy jsem šílená
Mříže v oknech
Někde tu musí být dveře
- Kudy jsem vešla - Šílí
Na druhé straně duhy Je šílená
Důkaz daný soudu je nezvratný
není důvod aby se porota šla radit
Celá ta léta, co dělám soudce
jsem ještě neslyšel o nikom
kdo by si zasloužil
plný trest
Z toho, jak kvůli vám trpěla
vaše žena a matka
se mi chce zvracet
Ale příteli, že jste odhalil svůj strach
odsuzuji vás
ke ztrátě své ochranné zdi
Strhněte zeď!
Všichni osamělí
nebo ve dvojicích,
co tě opravdu milují,
se procházíjí
tam za zdí.
Někteří ruku v ruce
někteří ve skupinách
krvácející srdce a umělci
se zastavují
A když ti dají své všechno
někteří vrávorají a padají
není jednoduché
bourat srdcem
zeď nějakého šílence
Když ti dají své všechno
někteří vrávorají a padají.
Po tom všem, není to jednoduché
www.titulky.com