Йерусалим, 2002г.
Translation ZALMEN BEHAR
Имате две нови съобщения.
Знаеш, че е сряда, нали? - Разбира се.
Довършвам това и си тръгвам.
Да те чакам ли? - Не.
Началник "Човешки ресурси"
Ще го кажа отново, това е невъзможно.
Фиша за заплата наш ли е или не?
Наш.
Тази статия ще бъде публикувана
в уикенд-изданието на най-важният вестник в града.
Това са 300,000 читатели, много от които са наши клиенти.
За щастие, редактора ми дължи услуга
и ще ни позволи да публикуваме отговор.
Аз ще се погрижа за това. Първото нещо, на сутринта...
Не на сутринта. Сега.
Седни.
Имаме време до 5 ч., когато ще се отпечата вестника.
Трябва да откриеш какво точно се е случило или не се е случило,
и да напишеш точен, цялостен...
Ей... и учтив отговор.
Довечера.
Ти плащаш таксито. Това е първото. - А второто?
Това е второто. Добре, къде е този факс?
Тук, слагаме го на...
Топло ли ти е много? Ето, вземи това.
Искаш ли мама? Скоро, скоро...
Има номер на служител на този фиш за заплата, или част от него.
Опитах това. Не става... - Сигурна съм. Да видим.
"Име: Йеуда. Фамилия: Елбаз. "
Къде е бебето?
Тук...
Всичко е наред.
Виж, малко момче.
Намерих я!
Юлия...
Какво е това, Петреке...?
Петраке.
Красива, нали? Изглежда много млада.
В кой отдел беше? - "Общи служители".
Те почистват мръсотиите, който никой не иска да докосне.
В нашия случай някой е забравил да ни каже, че липсва един служител.
В този случай това е супервайзъра на нощната смяна.
Това е била последната й смяна.
Помниш ли я?
Разбира се. Тя е на чуждестранен работник, нали?
Има ли семейство? - Попита ли я? - Не.
Отивам да говоря със супервайзъра на нощната смяна...
Не. Идвам с теб. - Не, не идваш.
Искам да знам как така сме забравили Юлия.
Не сме забравили никого, заведи това сладко малко нещо у дома.
Но аз... - Утре. - Но... - Утре!
Яков Охана, Яков Охана, ела в офиса по време на почивката...
Здравей.
Аз съм началник "Човешки ресурси".
Да, знам кой си.
Търся една от твоите служителки. Юлия Петраке.
Тя тук ли е?
Не, Юлия вече не работи тук. - О, наистина?
Аз я уволних. - Разбирам.
Преди колко време, ако мога да знам...?
Не знам. Преди около месец.
Добре. Благодаря.
Нека те попитам нещо друго.
Как може супервайзъра на нощна смяна да уволни някой,
без да уведоми "Човешки ресурси"?
Ние плащаме заплата, данъци, социалното осигуряване...
за някой, който дори не фигурира в системата?
Извини ме. Юлия Петраке беше временен работник
и имах пълната власт да я уволня. - Така ли?
Извини ме.
Просто така? Това ли ти беше извинението?
Знаеш ли, че тя имаше степен по инженерство? - Е?
Изпрати горката жена да търка подовете и сега обвиняваш мен?
Така че тя е получила един допълнителен фиш за заплата, и какво от това?
Приспадни го от моята заплата, и ме остави да си върша работата.
Нямам какво повече да кажа.
Твоят инженер е бил убит в самоубийствен атентат
на пазара "Махане Йеуда".
Тя лежи в моргата, защото никой не е забелязал, че тя липсва.
Тогава някой намерил нашият фиш за заплата у нея,
и сега обвиняват мен, вдовицата, и всички тук
в престъпно пренебрежение и липса на човечност.
Разбра ли?
Оторизиран или не, погледни щетите...
Добре, няма нищо.
Ти каза, че вече не е при нас повече от месец, така че няма проблем.
Следващия път просто докладвай, това е всичко. Добре, връщай се на работа.
Благодаря.
"Отговор на пекарната на обвиненията на вестника.
"... Ако уважаваният ви вестник показва известна чувствителност... "
"С уважение, Началник Човешки ресурси"
Луд ли си? Едва не те прегазих!
Имам нужда да говоря с теб. Може ли?
Ела в офиса ми утре. - Моля те. Съвсем за кратко.
Благодаря.
Добър апетит.
Благодаря, че дойде.
Защо това не може да почака до утре?
Не съм искал да се влюбвам в нея.
Само можехме да ходим да пушим заедно.
Говорихме за смяната, за пекарната,
толкова, колкото можехме,
тя едва знаеше иврит.
Аз чаках отвън, държейки запалката си.
Уплашен, че тя може да не излезе.
Тогава тя идваше до мястото, където стоях, в тъмното,
и...
Бях в рая.
На всеки два часа, за пет минути, бях в рая.
Тогава жена ми забеляза.
Хвана ме да пея един ден.
Разбираш ли, подготвям лекарствата й преди смяната,
и пея...
Какво мога да кажа.
Чувствах се пристрастен.
Отказах ги... от три месеца.
Така че я освободих.
Не исках тя да ме мрази,
и исках да й помогна докато намери следващата си работа,
така че я поддържах във ведомостта.
Юлия Петраке,
служител номер 535. Общо почистване.
Ами...
Ще трябва да отида да се погрижа за всичко това.
Остави, ще платя.
Отново забрави, че е сряда? Детето е само у дома от часове.
Може ли да се разчита на теб?
Какво искаш? Една работничка е била убит. Имах ли избор?
Чух. Вече й казах.
Виж, аз... - Чакай малко.
Всичко наред ли е? - Да. Всичко е наред.
Тръгвай. - Благодаря.
С теб съм. - Работя до късно тази вечер.
Остани с нея, докато се върна.
Добре, няма проблем. - Чао.
Чао.
В 15:05ч. експлозия ужаси сърцето на Йерусалим.
Атентатор-самоубиец се взриви
на автобусна спирка в центъра на града
докато пътувал в автобус в посока към Талпиот.
16 души бяха убити.
От полицията казват, че е взел автобуса няколко спирки по-рано.
Ето тук автобуса минава покрай пазара...
Татко.
Здравей, скъпа.
Мислех, че са заспала.
Съжалявам за бъркотията.
Една от твоите работнички е починала и ти не си знаел.
Забрави за това.
Как беше балета?
Как така не си знаел? - Не знам, скъпа.
Забрави. Не е важно.
Имаш училищна екскурзия следващата седмица, нали? Късметлийка.
Няма да ходя. - Какво искаш да кажеш?
Усещам, че не ми се ходи.
Скъпа, знам, че е трудно,
но какво можеш да направиш? Трудно е.
Трудно е за мен и за майка ти също.
Ами ако аз се присъединя към екскурзията?
Като придружител. Ще ти хареса ли?
Можеш ли? - Разбира се, че мога.
Ще се обадя на учителката утре.
Направи малко място, дебеланче...
Татко, мама ще се върне скоро. - Добре, ще я почакаме.
Ако натиснете бутона сега 400 шекела може да бъдат ваши...
Беше жена камикадзе, която се самовзриви днес...
Усили звука. Езра, не мога да виждам...
Не го харесвам толкова много...
Чудесно място. Наистина. Усещаш се като у дома си.
Какво мога да направя за теб?
Ще пийна още едно и още малко фъстъци.
Написах го на сметката на стаята ти, надявам се, че няма проблем.
Твоят шеф каза, че няма проблем.
Добре. Прочетох твоя отговор:
"Освободена от работа почти три седмици преди трагичната й смърт".
Намерил си начин да я уволниш със задна дата само за да се отървеш.
Беше бюрократична грешка на супервайзъра. - Кой?
Опиши го като чудовище с липса на човечност...
Виж, открили са ваш фиш за заплата в нея, когато е починала.
Ти я държиш една седмица във хладилник заради твоята статия, а ние сме нехуманни?
Слушай, г-н "Човешки ресурси",
Не ми пука за смъртта. Пука ми за живота.
И мразя лекотата, с която вашите корпорации...
Корпорации? Ние сме пекарна!
...експлоатират работниците си... и след това забравят, че са съществували!
Така че, тя е прекарала още няколко дни в моргата заради мен, какво от това?
Ако мога да изстискам малко емоция от безразличните ми читатели
и да ги разгневя малко за вашите нарушения, съм си свършил работата.
И това е морално за теб? - Какво да ти кажа, трудни времена.
Слушай, моята статия ще се отпечата, независимо дали ти харесва или не,
така че може би вместо да си губиш времето,
ще трябва да отидеш в моргата и да идентифицираш горката жена.
Помисли за това, тя си няма никой друг.
Това е твоята работа, нали?
Или "Човешки ресурси" е само временен ангажимент
докато не получите своя развод? - Слушай...
В този късен час, се опитваме да се търсим някаква утеха,
която да успокои нашите души.
Ето няколко мелодии...
Ало?
Здравей. - Изплаши ме до смърт.
Търся една от жертвите от атентата.
В пицарията? - Не, на пазара.
Аз съм от пекарната.
Радвам се, че дойде.
Чакахме ви...
Ще ни е мъчно да гледаме как си отива, знаеш ли?
Свикваме с тях след известно време.
Дори им даваме имена.
Наричаме я "Ангел".
И така, как се казваше тя?
Щом като вие ни се обадихте, вместо онзи плъх от вестника, значи вече го знаете.
Виж, бяхме ядосани.
Два, три дена изминаха,
нямаше вест от никого и този "плъх",
се навърта доста насам, и предложи да помогне.
И така, кой е нашият почетен гост?
Бих искал да ви благодаря от нейно име.
Юлия...
Хубаво име.
Представяхме си, че идва от там. - Нещо друго?
Елате, господине. Нека да погледнем.
В никакъв случай. Дадох ти служебната й информация.
Не съм неин роднина или приятел или нещо подобно,
Аз съм неин работодател. Бях.
Нека ти обясня нещо, господине.
За да предам г-жа Юлия, имам нужда от положителна идентификация.
Истината е, че всъщност не си я спомням.
Но си дошъл до тук.
Моля.
Ела.
Сега ще видиш какво имам предвид.
Чакай.
За първи път? Разбирам...
Ела.
Това са ключовете й, нали? - Да.
Имам адреса. - Е, и?
Ако едното отговаря на другото, имаме положителна идентификация.
Не, не... - По-добре е от визуална идентификация от някой, който не я познава.
Виж, не става по този начин.
Извинете ме?
Ул. "Бет Израел"?
Отиди направо и завий надясно. - Благодаря.
Ул. "Бет Израел"? - Точно тук. - Благодаря.
Извинете, "Бет Израел" 3?
Юлия...
Рут ли търсите?
Къде живее Рут?
Там, елате с нас.
Ето там. - Благодаря ви.
Благодаря.
"Рут"
Моргата "Хар Ха-Зофим", здравейте. - Вътре съм. Имаме идентификацията.
Добре, но трябва да знаеш, че не става по този начин.
Това е неприемливо. - Ще го направим по-добре следващия път.
Трябва да подпишете...
"Скъпа Юлия, от твоя приятел от нощната смяна"
Самоучител по иврит "Мори" от Л. И. Риклис
Ще добавят, че представител на пекарната е идентифицирал тялото,
нашите съболезнования, споделяме скръбта на семейството...
Добра работа. Справи се много добре, благодаря ти много.
Направи го добре отвсякъде. Добра работа.
Всичко е наред, най-важното е, че ние сме извън случая.
Трябва да ми почине главата. - Чакай.
Реших да призная, че е била наша вината и да се извиня.
Здравей, Давид.
Възнамерявам също да се покая.
Ще има достойно погребение, каквото тя заслужава.
Ще се погрижим за дъщеря й... - Син. - Какво?
Имаше момче, а не момиче. Не те разбирам.
Прекарах цялата нощ за ни изкарам от случая,
а сега реши да се изповядаш?
Наказваш ли ме? - Хайде...
Ето това е. - Ти мразиш работата си, знам го.
Залостен в този офис. Трябва ти действие.
Така че се отпусни за няколко дни.
Значи вие сте от пекарната.
Да.
Юлия вярваше, че Бог я е довел в този град.
Тя беше щастлива тук.
Имаше ли хубава гледка? - Да,
към "Лъвската порта".
Най-доброто място в къщата.
От дълго време ли сте в Йерусалим?
Отне ми дълго време, за да стигна до тук.
Нищо не е лесно тук, и всичко е сложно.
Не ми разправяй...
Но изпълва душата ти.
Благодаря ви много, че се свързахте с нас.
Какво се случва след това?
Сега ще се свържем с вашия офис по социалното осигуряване
и ще направим подготовката по погребението.
Собственикът на пекарната иска с каквото може, да помогне на Юлия
и тя има много връзки в града.
Едно телефонно обаждане от нея може да направи чудеса.
Ако нямате против участието ни, разбира се. - Не, изобщо.
Юлия заслужава чудо.
"Ужасяваща безчовечност в най-голямата пекарна в града"
"Началник Човешки ресурси: Виновен съм".
Добър вечер. Съжалявам, госпожата спи.
Спи?
Можеш да влезеш.
Съжалявам, че не ставам, едвам се държа на краката си.
Извинявам се.
Исках партньор. Някой да сподели тежестта с мен.
Изкупителна жертва. Това е, което искаш.
Изкупителна жертва.
Престани да правиш такава врява. На кого му пука за този таблоид?
На мен не. И не ми пука за читателите.
Пука ми, че го направи зад гърба ми.
Ако не си доволна от работата ми, кажи го.
Ето, казвам го.
Страхотно.
Не се дръж като дете!
Искаш да поговорим - ще говорим.
Когато ме помоли да те върна в Йерусалим
за да можеш да се погрижиш за личните си дела,
аз казах: "с удоволствие".
Грижа се за теб, като служител и като човек, заслужаваш го.
Така че освободих работното място
и търпеливо чаках да се върнеш и да се нагодиш...
И ти се върна, но само тялом.
Душата ти, главата ти, са някъде другаде, отваряйки фабрики.
Царят на Вселената.
Знаеш като кого звучиш сега? - Да.
Какво иска жена ти?
Само да се върнеш и да стоиш тук за нея.
Какво общо има това? Искаш моята оставка?
Ще бъде на бюрото ти утре сутринта, окей?
О... толкова си драматичен.
Знам, че ти дължа всичко, което си направил за пекарната.
Но ти също ми дължиш.
Искаш ли?
Разбрах, че семейството иска да им бъде изпратено тялото.
Така че утре сутрин Юлия Петрика...
Петраке... - Петраке.
Ще бъде транспортирана
с компенсация от пекарната и...
ти ще ни представляваш на погребението.
Следващата вълна от терористични атаки в Йерусалим е сигурна...
Този тероризъм удря по нас,
шокира жителите на града, но ви казвам:
Нека бъдем силни, докато това отмине. - Но това може да отнеме дълго време,
и през това време?
Трябва да бъдем мъдри и внимателни и да държим в безопасност нашите деца.
Ако наистина искаше да впечатлиш, щеше да донесеш цветя.
Ще пропуснеш училищната екскурзия. Знаеш. - Защо?
Пътуването й е в сряда. Ще се върна понеделник, вторник, най-късно.
Сряда съм в автобуса с нея, с усмивка, шапка и един сандвич.
Всъщност това не е моя работа.
Дори когато беше тук, ти отсъстваше.
Върни се, когато пожелаеш.
Страхотно.
Наистина ли мислиш, че имам нужда от това...?
Не го искам, разбираш ли? Не ми трябва.
Нямам нужда от цялото това унизително пътуване.
Но отиваш, нали? Не можеш да кажеш "не" на вдовицата.
Това няма нищо общо с вдовицата.
Има едно момче там, семейството й.
Не можеш да изпратиш ковчег без представител.
Оказа се, че вдовицата не е твърде доволна от представянето ми в отдела.
Тя ме наказва.
Престани.
Здравей, скъпа.
Здравей, татко.
Не се притеснявай, само за няколко дни. До сряда се връщам. Обещавам.
Обещаваш отново? Не обещавай!
За работничката, дето ти казах... - Юлия?
Ще я заведа в родината й.
Казах ти, че някой ще се погрижи за нея, нали?
Страхотно. Сега още една, но с усмивка.
Какво правиш тук? - Следвам те, брато.
С теб съм през целия път.
Стой далеч от мен. Разбра ли?
Не, не, не, Не съм отговорен тук, окей?
Някой от израелското консулство...
те трябва да са тук.
Виж колко е късно. Той вече е тук.
О, Боже мой!
Кога пристигна? - Преди час. Къде е консула?
Аз съм консула, приятно ми е.
Само това ли носиш, този куфар? - Чакай... - Не, позволи ми...
изглеждаш сякаш ще припаднеш.
Благодаря. Офицерът ме накара да подпиша...
Освободих ковчега
и сега ще я натоварят, горката.
Съпругът ми, вицеконсула.
Здравейте. Много съжалявам за загубата ви. Голяма трагедия.
Наистина, много голяма.
Тези за нищо не стават! Изчакайте тук.
Господин полицай? - Да, госпожо, да.
Какво правите? Тръгвате ли си? - Да, госпожо.
Къде е камиона? - Какъв камион?
За транспортиране на тялото. - Не знам. Подписано ли е? Подписано.
Искам да говоря с някой отговорен тук. - Моля, успокойте се.
Има ли някакъв проблем? - Да, има проблем.
Подписал си за тялото, сега отговаряш за транспорта.
Какво? - Не подписвай нищо небрежно тук.
Трябва да се върна в Израел до 2 дни.
Не се притеснявай, той се оплаква и мрънка,
и в крайна сметка ще изпрати камион.
Ще ми дадеш ли камион? - Госпожо, това е невъзможно.
Извинете ме.
Нека ти обясня нещо, г-н началник човешки ресурси.
Тук си нито на Изток нито на Запад.
Нещата не вървят по начина, по който си свикнал.
Разхищението на пари е точно това, което се опитвам да се избегне.
След два полета нямам време за бюрокрация.
Както и да е, това са частни фондове на пекарната.
Е, добре, извинете ме, Господин барон Ротшилд...
Господин офицер, къде е камиона?
Извинете ме, какво ще кажете за това? - Не си го и помисляй!
Това е консулската кола, не погребално превозно средство.
Спри, чакай.
С нас ли е? - Не и с мен.
Когато ме назначиха тук, казах "Не, благодаря". Знаех, че е бунище.
Но кое е първото нещо, което видях, когато слязох от самолета?
Това сладко нещо,
държащо табела с името ми. Написана със седем грешки.
Той беше шофьор, сега е заместник консул.
Не може да каже и дума на иврит, но има душа на евреин...
Това е, което има значение. Гледай пътя, да не искаш да ни убиеш?
И така, какъв е планът?
Всичко е уредено с антисемитите в църквата.
Погребението е в понеделник сутрин.
Ще спрем при къщата на съпруга да подпише сертификата за погребението.
За него, ти, аз и целият еврейски народ сме убили жената.
Много сме опитни в този вид процедура.
Горката ти работничка не е първата да се връща в ковчег.
Но ти си първият шеф да дойде с тялото. Много впечатляващо!
Той е първият да ескортира ковчег. Хубаво, нали? - Браво.
Браво.
Виждаш ли? Добър евреин.
Браво.
Нека да ги видя.
Десет. Десет. - Колко?
Десет. - Четири. Добре пет.
Добре, пет. - Пет.
Е?
Ще се върна скоро, скъпи.
Не, това е просто формалност. Можеш да се срещнеш с господина на погребението.
Няма проблем.
Истински господин, както ти казах. Повярвай ми, няма нужда от този хляб.
Здравейте. Аз съм от израелското консулство.
Този господин дойде с ковчега на жена ви. Моите съболезнования.
Много съжалявам, господине.
Кажи му, че много съжаляваме, и се надяваме, че тази скромна сума
ще му помогне да преодолее... - Не, съжалявам,
не можеш да дойдеш тук да пръскаш пари навсякъде.
Той просто трябва да се подпише.
Как се казва "благодаря"? - "Мулцумеск".
Благодаря.
Благодаря. Ще ги задържа, но не мога да ти помогна.
Не мога да подпиша защото сме разведени.
Той казва, благодаря за парите, но няма да подпише
защото не е неин роднина, те са разведени.
Разведени сте, нали? - Да.
Ти и вашите частни фондове наистина уредиха всичко...
Ами сина?
Те имат син, нали? Нека да подпише.
Г-н Петраке, сина ви тук ли е?
Момчето не е тук. Изчезнал е, не знае къде е.
И дори не знае.
Не знае какво?
Момчето не знае за майка му.
Полиция! Бягай! Полиция!
Ляво, ляво! Не, спри!
Не, не е тук, да вървим.
Полиция!
Не ме докосвай!
Мразя те!
Пусни ме!
Моят син.
Виж...
Искаме да говорим с теб за нещо важно.
Говориш английски, нали?
Мога ли да получа някаква помощ тук?
Дамата иска да говори с теб. Така че млъкни и слушай! Можеш ли?
Можеш ли да слушаш? - Ти млъкни!
Кой ти каза да идваш тук?
Ти ме изрита от къщата.
Майната ти и на тъпите ти приятели!
Може да вървите по дяволите!
Махни си ръцете от мен! - Това момче е животно.
Момче, успокой се.
Нещо лошо...
се случи с майка ти.
Мислиш, че знаеш всичко? Така ли?
Иди виж в колата.
Отиди!
Странни хора.
Те са я убили.
Могат да я отведат обратно на пазара, където е умряла,
да изгорят тялото й
и да разпръснат праха й навсякъде.
Ето това могат да направят.
Можеш да им кажеш това.
Това не помага, окей?
Знаеш ли какво каза момчето?
Съжалявам, това не е нормално семейство.
Кажи им, че искам баба. Кажи им да доведат баба.
Няма да доведат баба ти, така че можеш да забравиш за това!
Тя е от семейството на мама, не е от твоето!
Какво е това? - Иска да доведем баба му на погребението.
Коя баба? - Майката на Юлия.
Нека момчето само подпише документите. - Не може, той е непълнолетен.
Бабата може ли да подпише? - Да.
Тогава ще му доведем всеки, който иска...
Колко щедро от твоя страна. - Млъкни.
Извини ме, но селото на тази баба е на 1000 км от тук!
Там няма летище. - Добре, хеликоптер.
Ще им кажеш ли?
Г-н Петраке, ще я доведем с хеликоптер.
Хайде, да се прибираме вкъщи за вечеря...
Благословен си, Господи, нашия Бог,
който ни освети и заповяда... - Амин.
Да запалим свещите на Шабат. Амин.
Шабат Шалом. - Шабат Шалом.
Най-важното е как да дадем на г-жа Петраке вечен покой...
Ако отидем в църквата, без подписан сертификат за погребение,
ще ни изпратят обратно у дома, с ковчега и всичко останало.
Не че ме притеснява.
Намери ли бабата?
Пак ли? Не може да се открие...
Той ме влудява с тази баба...
Правиш грешка. Казвам ти отново.
Голяма грешка. И опасна.
Да. Не? Благодаря.
Е, и? - Казах ти, празник е, нямат коли под наем.
И казаха по телевизията, че ще има буря,
може би дори и днес. - Ще се справя.
До обяд щях да уредя всички сертификати...
И цялата тази бъркотия заради това, че момчето иска баба му?
Не, бъркотията е, че се подписах за тялото и съм обвързан.
И между другото, е на 390 км. Ще се справим.
Може ли да взема ключовете? - Съжалявам, микробуса няма да издържи.
Още по-малко, при времето, което прогнозират.
Ето тук грешите, госпожа Консул.
Не мислете за този стар микробус.
Помислете за новия микробус, който ще може да купите, когато се върнем.
Не се намираш на Изток... - Нито на Запад, знам.
Едно пътуване до Светите земи?
Пекарната с удоволствие ще ви покани на почивка в Йерусалим.
Мислиш ли, че имам време за пътуване?
Догодина в Йерусалим! - Или Австралия.
Защо всички израелски мъже смятате, че сте неотразими?
Благодаря. - За мен е удоволствие. По всяко време.
Хей! Няма да оставиш репортерът тук!
Де да можех...
Вдовицата знае ли за това? Не беше част от сделката.
Освен това, нали имаш училищна екскурзия? До сряда, най-късно.
Моля, запознайте се с нашия шофьор.
Много добър с автомобили, камиони, всичко.
Сигурен ли си за него?
Той върши куриерската работа за консулството от много години.
Много съжалявам, но с моите очи няма да стигнем много далеч.
Няма проблем. - Но мога да бъда дипломатическа свръзка. Преводач.
Ако жена ти няма нищо против, не ми пука.
Какво правиш? Тази работа не е за твоите фини ръце.
Той ме помоли.
Опитай да се държиш цивилизовано с тези хора.
Да го върнеш жив и здрав, чуваш ли ме?
Само да намеря малка драскотина по него, ще го превърна в дипломатически проблем!
Чуваш ли ме?
Аз съм на твоята страна!
Майната ти! - Какво иска той от мен?
Ало? - Какво става?
Добре съм, как са нещата?
Обеща да се обадиш, когато пристигнеш.
Опитах се, но нямаше покритие тук.
Тя вкъщи ли е?
Не, на уроци по балет е, забрави ли?
Най-накрая я водя до селото на майка й, за да я погреба.
Страхотно. - Лудост, нали?
Значи няма да свършиш навреме...
Разбира се, че ще свърша.
След около половин ден, ще съм приключил с това.
Сигурна съм...
Има ли някакъв начин това нещо да върви по-бързо?
Добре, изминаха петте минути.
Кучи син! Майната ти! - Стига, стига...
Той ми е приятел. Ще говоря с него. Да вървим.
От пекарната.
Знаеш ли,
майка ти работеше тук... нали?
Много добра работничка.
Юлия... един много специален човек.
Не се обиждай.
Може би не му харесват разни неща върху хляба му.
Дай да пробвам малко.
Трябва ли да докосваш всичките?
Това е хляб от Светите земи.
Хляб от Светите земи. - Благодаря.
Обади ли се бабата?
Не, не, всичко е наред.
Добре, чао, скъпа.
Цвика?
Не, твърде рано е за мен. Благодаря.
Тя добре ли е там?
Не се е оплаквала все още. Е, и?
Консулът праща поздрави.
И...?
Нито дума от бабата.
Добре, да вървим. Ще доведеш ли шофьора, моля те?
Не разбра ли?! - Няма проблем.
Изчезвай! Изчезвай! - Остави го намира вече, тръгваме.
Само искам една негова снимка.
Проверявам един инцидент.
Какво става тук?
Това е решението.
Искаш първо добрата новина или лошата?
На първо място, вече нямаме шофьор.
Оказва се, че шофьорската му книжка е изтекла преди пет години.
Поемам цялата отговорност, разбира се.
Съжалявам, но не го знаех...
Какво друго? - Какво друго.
Сертификата за погребение е за преди два дни.
Така че официално сме крадци на ковчези.
Той също така казва, че има гробище тук в града и общината
ще се радва да организира, срещу заплащане,
парцел и свещеник за починалия гражданин.
Добрата новина е, че няма никакви обвинения.
Обвинения? Какви обвинения?
Моите съболезнования.
Майната на съболезнованията ти...
Господине... господине...
Вижте.
Дойдохме чак от Йерусалим.
Йерусалим, Израел, така че тя да бъде погребана със семейството си.
По молба на нейния син. Нали така?
Докарваме Юлия Петраке до родината й.
Може ли малко помощ тук? - Приятелю мой,
г-жа Петраке си е вече у дома.
Къде ще отиде тялото й, е общинска грижа.
Повярвай ми, нея не я интересува вече.
Довиждане.
Нашите съболезнования. Ще ви помогнем с подготовката за погребението.
Странно, нали? Че това свършва така.
Не е смешно, искам да кажа. Депресиращо смешно.
Една ничия жена на едно ничие място.
Да занесем ковчега.
03, 30. Отиди до училището, има проблем!
Прието. Тръгваме.
Ало.
Здравей шефе. Добри новини. Намерих ти по-ранен полет.
Чудесно, в колко часа е полетът ми?
Трябва да си на летището утре сутринта в 7 часа.
Ало? Чуваш ли ме?
Шефе? - Чакай...
Ще ти се обадя по-късно. - Ами билета...
Какво правиш? Какво правиш?
Да се махаме от тук! - Мамо, махаме се от тук!
Мърдай, Мърдай, да вървим!
Давай, давай, давай...
Готин! Готин!
Какво казва той? - Той казва, че си готин.
Хайде...
Това не е смешно. Спрете вече...
Каква е тази глупост? Страхотно...
Убиваш ме...
Тя е голяма сега, тя е...
Благодаря.
Но тя не обича да я снимам вече.
Тя ме чака да се върна утре.
Не й казах, че няма начин да го направя навреме.
Няма начин.
Но тя знае.
Тя знае, тя винаги знае.
Защото не съм там.
Никога не съм там.
Нямаше време да се обадя до сега.
Защото.
Не се обаждам само за да се карам.
Ще говорим, когато се върна. Батерията ми е паднала.
Чао, аз също.
Чао, мамо.
Благодаря.
Е, кажи ми,
"Отдела за Специални операции" на пекарната. Какво беше това?
Истината е, че ми хареса.
Много логистика, импровизация...
Малко като в армията. Хареса ми.
И така, какво се обърка?
Тръгна си през март и се върна в края на лятото.
Но ти не се върна до февруари.
Жена ти смени ключалките?
Нещо такова.
Не си ли мислил да ги доведеш при теб? - Какво ще кажеш за теб?
Имаш ли семейство? Жена? - За мен ли говорим сега?
Живееш с майка ти, нали?
Пълни глупости.
Не знам какво мисли вдовицата за нашия кръстоносен поход.
Правим доста голямо отклонение тук.
1000 километра извън пътя ни, само за да стане правилното нещо.
Страхувам се, че бурята скоро ще ни застигне.
Може би трябва да спрем някъде тази вечер?
Разбира се.
Може би имам една идея.
Преди през комунистическо време, някои хора смятаха, че ако настъпи Армагедон
това място ще ги спаси.
Сега вече не съм толкова сигурен.
Добре, нека хвърлим един поглед.
Какво, по дяволите, е това място?
Само пет етажа дълбоко. Не е голяма работа.
Аз няма да остана тук.
Разбира се, че не. Върви където щеш.
Говоря сериозно, глупостта,
несправедливостта и ужаса и безчовечността,
всичко е материализирано тук, в този бункер.
Извини ме, може ли още малко от това, Цвика?
Как можеш да ядеш този боклук?
Това е като Вавилонската кула, само че в обратна посока.
Ние сме като генерацията на потопа, която се опитва да достигне до Бога.
Копаейки и копаейки, 10-20-30-50 метра под земята,
толкова дълбоко, колкото позволяват технологиите, и всичко от страх!
Страхът от храната, страх от апокалипсис...
Вкопаваме се в дупки и бункери,
строим подземни убежища и хангари.
Реших да не слизам повече в бункери, разбра ли?
Някой трябва да покаже какво ще се случи на тези, които останат извън!
Достатъчно вече остави ме да ям.
Между другото, този човек, началника "Човешки ресурси",
който смяташе, че майка ти е "толкова специална?"
"Една добра работничка, която всеки обичаше?"
Той дори не я познаваше, не знаеше дали е жива или мъртва!
Аз съм този, който приведе цялото това нещо в движение.
Единствената причина той да е тук е заради мен
и защото шефката му го накара.
Оставете го на мира. Той не разбира и дума.
Той ме разбира много добре.
Нали, хлапе?
Знаеш ли, той дори не искаше да идентифицира тялото й,
аз го накарах да отиде.
Но кой знае, дали го е направил или не.
Може би е подписал документите, без дори да погледне...
Ти не разбираш ли? - Може би вътре дори не е тя.
Кой знае? Той не знае, уверявам те...
Още една дума и ще те заключа в този бункер до живот, разбираш ли?
Той има право да знае, че цялото това пътуване е за пиар.
Млъкни! - Пусни ме! Пусни ме.
Мамо, мамо.
Моля те кажи ми, че не си вътре.
Моля те, мамо, не искам да си вътре.
Мамо, мамо!
- Какво правиш?
Искаш да хванеш пневмония ли?
Престани... - Пусни ме.
Майната ти! Ти не си ми баща.
Върви си у дома, задник.
Разбра ли? - Писна ми от вас.
Искаш да видиш, дали е вътре? - Не, не.
Да видим. - Не, не мога да гледам.
Пусни ме! Не, не.
Не го отваряй. - Хайде да те видим.
Не, не! Не го отваряй, не отваряй.
Всичко е наред, всичко е наред. - Не го отваряй.
Не плачи. Тя е там, окей?
Съжалявам, но е тя.
Тя е там. Не плачи.
Той беше прав, знаеш ли?
Никога не съм познавал майка ти.
Разбираш всяка дума, която казвам, нали?
На колко години си?
13? 14? - 14...
и 3 месеца...
и 26 дни. - 26 дни.
Кучи син. Кучи син!
Какво?
Спри, спри, добре съм.
Сигурен ли си? - Да, добре съм.
Не ти е добре.
Изплаши ме.
Добре ли си?
Можеш ли да ми помогнеш, моля те?
Познавам, тези вируси. 24 часа и ги няма.
Приятел, не си се движил два дни. - Наистина?
Няма проблем, не бързаме. - Трябва да се обадя на жена си.
Уведомих всички.
Виж, съжалявам за... Просто...
Какво става?
Микробусът се счупи.
Едно зъбно колело се счупи.
Така че, нито колата нито ти сте функциониращи.
Трябва да преразгледаме плана.
Извинявай?
Чудо!
Обратно от мъртвите!
Израелската пехота! Стомах от стомана!
Какво става с микробуса? - Там няма възкресение.
Можеш ли да го попиташ какво е това? - Какво е това?
Дами и господа, представяме... Богдан, Ади...
"Тигър 2 високопроходим" оригинал от автомобилния завод в Горки!
215 конски сили, турбо дизел, шест цилиндъра.
Той казва, че на никой няма липсва ако изчезне само за няколко дни.
Какво ще кажеш, момче? Ще го вземем ли?
Добре. Чакайте тук за механик, и върнете микробуса обратно. Двамата.
Какво? Няма начин! Казах ти, че съм с теб през целия път.
Няма достатъчно място. - Сигурен ли си?
Обещах на жена ти да те върна след 2 дни.
Аз вече съм си в беда.
Само да знаеш, разбрах те.
Искаш цялата слава за себе си, не е честно.
Хайде, момче.
Но по-добре документирай всичко, или нещо!
И да я пазиш.
Защото без моето продължение,
читателите ми ще продължат да си мислят, че си задник,
жена ти няма иска да смени ключалките вкъщи.
И ще си останеш в онзи отвратителен хотел като турист.
Вземи. - Какво е това?
Не се притеснявай, това са пари на пекарната.
Ние сме на същата ведомост, нали?
Чак най-накрая, когато стигнем до "момента"...
Поздрави на майка ти.
На добър път!
И на теб.
Да вървим.
Майкъл Джексън!
Влизай вътре преди да ти замръзне задника.
Ало? - Здравей, татко. Какво става?
Хей, скъпа! Какво правиш в къщи?
Не отидох на училищната екскурзия. - Защо, скъпа.
Нямах желание... - Скъпа...
Всичко е наред, татко, щом водиш Юлия при майка й.
Да, но...
Татко, трябва да вървя.
Да, добре.
Ще ти се обадя, когато стигна до селото.
Целувки. - Чао, татко.
За мама също... Ало?
Идваше ли много пъти тук с майка си?
Това беше последният път, когато я видях.
Тук е!
Боже, какво голямо момче. Съжалявам.
Това е сина на Юлия.
Много съжалявам за загубата ви.
Имам няколко неща на Юлия от Йерусалим.
Това е еврейското име, което момичетата в нейния квартал й дадоха.
Рут.
Намерили са това в нея, в деня, когато ни напусна.
Ключовете за апартамента в Йерусалим.
Аз...
Аз се извинявам. Това е...
Трябва да се подпишете.
Попитай го дали Юлия беше щастлива там.
Тя иска да знае дали...
Юлия беше щастлива там.
Не знам.
Той не знае.
Тогава, защо я доведе тук?
Благодаря.
Благодаря ви,
но това е грешка.
Това е голяма грешка.
Какво каза тя?
Тя каза, че ти благодари.
Това го разбрах.
Какво каза всъщност?
Каза, че си направил голяма грешка.
Добре.
Тя смята, че мястото на Юлия не е тук.
Тя живя в Йерусалим, умря в Йерусалим,
тя трябва да бъде погребана там.
Ти какво мислиш?
Аз?
Да, ти. Какво мислиш?
Мисля, че...
за нея, това място е края на света.
Тя искаше да отиде, колкото се може по-далеч.
Дори градът не беше достатъчно далеч.
Благодаря.
Тук е хубаво, наистина. - Какво правиш тук?
Липсвах ли ти? - Малко.
Ела тук, идиот такъв.
Когато отново отворят летищата, се качваме на първия полет.
Отнема два часа!
Нека да отидем при бабата.
Но всъщност, предпочитам твоя път, живописен маршрут.
Иначе става скучно.
Също не е толкова добре, за статията.
Благодаря.
Добре, къде се хранят тук?
Ало?
Здравей.
Прибирам се вкъщи.
Радвам се.
Чао.
Едно, две, три...
Добре ли си?
Ще дойда да те посетя...
Скоро.
Чао, хлапе. Ще се видим.
Чакай!
Спрете!
Хайде де!
Спрете!
Дявол да го вземе...
Translation ZALMEN BEHAR