The Eastern Spirit Subbing Squad представя
СОНГ ДЖУН ГИ в южнокорейския филм
МОМЧЕТО ВЪЛК
Режисьор: ЧО СЪНГ ХИ
Какво чудовище?!
Защо гледаш телевизия, докато ядеш?
Слушам си я. - Ън Джу обаждала ли се е?
Вчера. Попита как си. Искало й се да те види.
Защо не се обади на мен?
Когато се обажда от Корея, тук вече е нощ.
Напоследък се държи странно. Май си има приятел.
Какво? В Корея ли?
Мамка му! Трябва да се стегне малко.
Боже, как може да говориш така?
Тя е на 19, сега й е времето.
Вече и 14-годишните се целуват и прегръщат по улицата.
Ало? - Извинете.
Да? - Това ли е домът на г-жа Ким?
Да. - Мога ли да говоря с нея?
Да. Ей сега.
Мамо, търсят те по телефона от Корея.
Сигурно е Ън Джу.
Здравей, Ън Джу,
Г-жа Ким Сун И ли е?
Да, аз съм.
Ясно, разбирам.
Кой беше?
Какво е станало?
Трябва да отида в Корея.
Бабо!
Взех междусрочния изпит с 4.
Мислех, че ще преподава на ниво.
Знаеш, че лекторите не говорят много добре корейски.
Нещата се оправят с много практика.
В това ни е надеждата.
Ало? - Мамо?
Намерихте ли се? - Сега пътуваме с баба.
Къде сте?
Кангуонду, Хуа Чун Гън…
Къде е това? Дай да говоря с баба ти.
Добре, ей сега. Бабо.
Ало? Аз съм.
Всичко е наред. Хапнах, изпих си лекарствата…
Защо ще ходиш там, вместо да изпратиш Ън Джу?
Казах, че всичко е наред.
Мамо, той иска да се върнеш скоро.
Бабо, тук ли си живяла?
Да.
За кратко.
Това място е наистина страшничко.
Сякаш ей сега изскочи чудовище. - Чудовище?
По онова време и аз се чувствах така.
Струваше ми се, че всеки миг ще се появи чудовище.
На колко години беше тогава?
На колкото си ти сега.
И бях красива като теб.
По това време…
Преди 47 години
Тихо!
Съжалявам, притеснихме те. - Нищо!
Благодаря ти! - Всичко е наред.
Ким Сун И, мръдни се!
Ти ли си по-малката сестра?
Сун И, остави ги. Не се натоварвай.
Добре съм. - Почини си малко.
Боже! Бабо, това е доста тежко!
Ще ми се да помогна на новите си съседи.
Всичко е по-лесно, когато сме заедно.
Донг Сок, ще паднеш и ще се нараниш! Не тичай, Донг Ми!
Къщата е прекрасна!
Нека някой да го задържи.
Дайте на мен. Оставете го него.
Добре.
Е, въздухът е свеж, нали? И къщата е много хубава.
Вилата на татко е наблизо.
Оградата й е толкова висока, че изглежда зловеща.
Затова я бутнах. - Благодаря!
Благодарна съм на Джи Те.
Замълчи! - Зарежи го, какво толкова?
Направено е от свинска кожа.
Уморихте ли се? Цял ден носихме багаж.
Беше удоволствие. - Взимайте си.
Добре. - Благодаря!
Сун И, Сун Джа, вие благодарихте ли?
Благодаря! - Много благодаря!
Донг Сок, Донг Ми, а вие какво ще отговорите?
Благодаря за храната.
Бабо, че те вече се наядоха.
Между другото, къде е мъжът ти?
Почина миналата година.
Сега пиша у дома и се грижа за децата.
Да…
Впрочем, с този обяд искам да се представя на всички от селото.
Това сме всички.
Нашето семейство и бабата на Донг Сок.
Също и Чонг Сук, която живее в къщата ни под наем,
но не съм я виждала скоро тук.
Между другото, аз живея в селото от почти 5 години,
но за първи път влизам в тая къща.
Колко стаи има?
Боже, има даже и телефон!
Живял ли е някой тук преди?
Разбира се.
Ама не знам какво работеше, понеже никога не излизаше.
Така и не успях да поговоря с него. Тогава…
А… може ли още малко супа?
Той умря от сърдечен удар.
Не бях го виждала от много време.
Отглеждаше вълци до хамбара.
Бяха заключени здраво.
Но защо…
За храна ли? - Не. Изучаваше ги за нещо.
Все се разхождаше с дебели книги.
Впрочем, децата са наистина хубави.
Училището обаче е доста далеч. В малките класове ли сте?
По-голямата май не е.
В гимназията ли ще се запишеш?
Сун И не ходи на училище.
Дано храната да ви е харесала. Как я намирате?
Има достатъчно, така че си хапнете!
Мамо, забравих нещо на двора.
Студено е, не се бави!
Всъщност,
преместихме се тук заради болестта на Сун И.
Докторът каза, че се нуждае от домашно лечение.
Какво й е?
Има проблем с белия дроб.
Затова се подготвя за изпитите у дома.
Не съм виждала дъщеря си усмихната от доста време.
Тя няма никакви приятели.
Сун Джа!
Наистина ми е жал за нея.
Лицето й е бяло като платно.
Е, какво пък толкова?!
Аз дори не съм ходила на училище!
Момент, а кой беше младежът със зализаната коса?
Баща му и моят мъж работеха заедно.
Значи няма да живее тук? - Да.
Разбирам. Изглеждаше надут.
Ходеше с ръце в джобовете, докато ние пренасяхме нещата.
Защо беше тук?
Той купи къщата.
Има само две семейства в цялото село, но изглеждат приятни.
Да оставим прозорците отворени.
Студено е, но като пуснем отоплението, ще ни е топло.
Изпи ли си лекарството? - Да, току-що.
А миризмата? - Странна е.
Прашно е, нали? - Да.
Утре ще почистя, не се тревожи.
Всичко ще е наред. - Иди да спиш.
Добре, отивам. Боже, колко съм уморена!
"Скръб на лунна светлина"
Вътре в мен е мрак. Животът е безсмислен.
Гния и се разлагам. Умри, душа моя!
Сун Джа, събуди се!
Има нещо отвън! Събуди се!
Събуди се, ти казвам!
Мамо, кака ми пречи да спя!
Сун И! Сун И, какво има?
Какъв беше този звук? Къде е сестра ти?
Мамо! Там ли е?
Какво се случи? - Трябваше да ме събудиш!
Защо си тук? Божичко!
Защо си излязла сама? Удари ли се някъде? Тук ли?
Било е опасно. Защо не ме събудихте?
Сигурно е още някой вълк.
Добре ли си, Сун И?
Одраскала се е леко. - Момент.
Опитайте тези. Сварих ги тази сутрин.
Толкова сте мили! Благодаря ви!
Надали вълкът ще се върне. Да си вървим!
Какво правиш?
Върви в стаята си и продължавай да учиш.
Дипломата ще ти трябва в Америка.
Мамо, почакай.
Погледни натам.
Какво е това?
Г-н Чонг!
Стой тук и не мърдай!
Това ли видя снощи?
Може би да, а може би не.
Махай се!
Разкарай се! Махай се!
Ела насам.
Хайде, ела насам.
Това човек ли е?
Кой си ти?
Това ли искаш?
Това ли? Добре, ето.
Каква миризма! - Да ти дам ли още? Ето.
Тези ли? - Стига, мамо, остави го да си върви.
Почакай малко. Чакай.
Защо още стои тук?
Не може да говори, нали? - Да, но май ни разбира.
Какво му се чудите? Това е обикновен просяк.
Разкарайте го оттук.
Име: неизвестно. Възраст: неустановена.
По дяволите! Счупи се!
Госпожо, имате ли нож?
Почакайте! Какво ще правите с него?
Всъщност, не можем да му помогнем по никакъв начин.
Четох във вестника, че има 60,000 изоставени през войната деца.
Това момче изглежда на около 18, не мислите ли?
В сиропиталището няма да го приемат толкова голям.
Стой спокойно. Има и белег на лицето.
Боже! Изкара ми акъла!
Какво му има? Да не са го били?
Трябва да го отведете в полицията и да разследвате.
Нали това е ваш дълг?
Права сте, обаче може да бъда наказан от шефа си.
Просто го разкарайте, по дяволите!
Добре, ще разследвам случая, задръжте го тук за известно време.
Момент, защо аз? - Нали вече ви казах,
колко деца са били изоставени по време на войната.
Копие от формуляра за кандидатстване, 3 от този за регистрация
и удостоверение за доходите.
Може ли по-бавно?
Данъчна декларация, декларация за заетост,
декларация за закрила на детето…
Закрила на детето ли? Аз не съм му настойник.
Беше пред дома ми. - Защо не отидохте в полицията?
Оттам ме пращат при вас. - Пишете,
че сте му настойник и го предайте за специални грижи.
Но аз не съм му настойник.
Нищо не разбирате.
Госпожо,
има и по-лесен начин.
Какъв?
Колко получи?
5000 вона. - Какво?
Само толкова? Нещастници!
Първо трябва да го изкъпем.
Какво? - Сун Джа,
донеси дрехи от тези на баща ти.
Ела насам.
Какво правиш? Пиеш водата, вместо да се миеш?
И какъв е този звук? Как смърди! Хайде, събличай се!
Как слабичка женица ще къпе такова голямо момче?
Но поне знаеш какво е срам, като гледам как се прикриваш.
Ще ти изтъркам само гърба. Натам ще се миеш сам.
Заспа ли?
Ето я.
Какво стоиш? Идвай насам!
Ела насам. Да ядем. Хайде да ядем!
Ето, насам. Да ядем! Ето храната, да хапнем.
О, Боже!
Ужасно!
Явно наистина е бил гладен. Какво ще правим с него?
Ами… разказах им случая в общината, чакам отговор.
А какво ще правиш дотогава?
Чух, че доста хора работят по неговия случай,
нека го задържим тук, докато нещата се изяснят.
Какво? - Само за няколко дни.
Не знам колко дълго ще продължи това…
Сун И! Обещавам ти!
Настани се удобно и спи тихичко.
Няма да вдигаш шум.
Нали?
Спри да издаваш тези странни звуци, ясно!
Трябва да си тих през нощта. Слизай веднага!
Толкова е уморително да разопаковаш багаж…
Кога ще приключим с това?
Защо не закуси?
Няма да ям повече с него.
Отивам до пощата да изпратя документите.
Ами ти
кога смяташ да започнеш да учиш?
Търся си книгите. Моите къде са?
Разкарай се!
Казах ти да се махаш!
Отдръпни се! Махай се!
Казах ти да се махаш! Мамо!
Мамо! Мамо!
Ето, изяж я.
Има ли някой?
Още ли разопаковаш?
Жалко, че няма мъж в къщата.
Да го поместя ли?
Три жени сте в къщата и още не можете да подредите?
Това момче още ли е тук? Защо?
Върви си, трябва да уча.
За изпита ли?
И каква е ползата от това?
Можеш да живееш с мен и да ми готвиш вкусно задушено.
Пусни ме! - Ела насам.
Отивам в Сеул, разбираш ли?
Няма да се виждаме няколко дни.
Нека си вземем довиждане както трябва.
Ти какво, бе?
Няма да ти се размине това.
Благодаря ти.
Мамо, даже не мога да кусна с лъжицата.
Яж бързо като него. - Това вече е прекалено.
Не. Вечерята ми. Недей така, момко!
"Енциклопедия за дресиране на домашно куче"
Мамо, къде е той? - Чол Су ли?
Чол Су? - Да.
Така реших да го нарека.
Някога баща ти искаше син. Беше избрал това име.
Почувствах се виновна, когато се роди Сун Джа, въпреки че нямах вина.
Къде е Чол Су? - Сун Джа го изведе навън.
Наистина е смела.
Съвсем наскоро дойдохме, а тя вече има нови приятели.
Батко!
Играеш нечестно. - Но пък играя много добре.
Ще кажа на баба, че не ми давате да играя с вас.
Сега е мой ред, после си ти.
Добре.
Хоумрън! - Не, двоен е!
Сега е ред на Донг Ми и после е Чол Су.
Къде е той? - Там.
Чол Су! - Наистина тича много бързо!
Чол Су, хвърли топката!
Хвърли я! Давай, силно! Побързай!
Това не е честно!
Чол Су, ти си глупак!
Ей, вие!
Защо не отговаряте?
Уморих се!
Не ме ли чухте? - Какво имаш в джоба?
Чол Су,
ако ти кажа да изчакваш,
не да ядеш веднага, а да изчакваш.
Добре, а сега чакай…
Какви ги върши тя?
Да идем да видим козичката. - Козичката?
Да, тя яде дори хартия.
Щом ти казвам да чакаш, няма да ядеш, ясно?
Чакай!
Няма да ядеш! Разбра ли?
Добре.
Чакай, глупако!
Какво? И сега какво?
Не, чакай! Не! Почакай!
Нахапа цялата ми ръка.
Но се справи добре. Научи се да чакаш.
Разбра ли?
Така. Сега като ти кажа да ядеш, ще ядеш, ясно?
Когато кажа "яж", тогава ще ядеш.
Така.
Добре, почакай.
Още не, още не.
Добре, чакай.
Ето. Справяш се добре.
А сега…
яж.
Яж.
Яж!
Яж, щом ти казвам!
Стой мирен. Точно така.
Чол Су, справяш се наистина добре.
Не правя това, защото те харесвам.
А понеже мразя да ям на една маса с теб.
Хайде пак!
Какво? Кой е сложил това зад гардероба?
Ти ли? - Не.
Ами ако Чол Су се появи… - Няма проблем. Повикай го.
Донг Ми, Донг Сок.
Пази!
Чакай!
Яж.
Чакай.
Сега хапка по хапка.
Справяш се чудесно, нали, Чол Су?
Какво? Продължавайте да ядете.
Изгубих вяра, попаднах в бездната на смъртта и отчаянието…
"Енциклопедия за дресиране на домашно куче"
Не!
Чакай! Копеле!
Спри!
Браво, Чол Су.
Ако си приключил, плюй! Ето така!
Сгъни.
Остави я тук.
Добра работа, Чол Су.
Браво.
Даже Сун Джа не го може това.
Умен си.
Добре.
Кога си се подстригвал последно?
Спиш ли? - Хайде, отиваме на пазар!
Пригответе се бързо!
Още не съм приключила. - Добре е, иди да се облечеш.
Чол Су, ти си стой в стаята си.
Ако искаш да ядеш, има кестени.
Не! Почакай!
Мамо, може ли да го вземем и него? - Както решиш.
Сун Джа, защо си по чехли? - Хайде!
Защо се държиш като момче? Бързо си обуй маратонките!
Тръгвам! Побързайте!
Чол Су!
Мамо, може ли да го опитам? - Не, това разваля зъбите.
Не е така. Мамо, искам от това!
Сведи поглед или гледай напред.
Не, не!
Мамо, ще ми купиш ли маратонки?
Ти си имаш, да купим на Чол Су.
Това ми харесва.
Ще го купиш ли?
Чол Су! - Като за старец е.
Чол Су, виж това! Чудесно е!
Чол Су?
Къде е той? - Досега вървеше след нас.
Чол Су! - Чол Су!
Чол Су! - Чол Су! Ким Чол Су!
Ето го.
Ето една и на тази красива госпожица…
Ей, ти! Какво, по дяволите, правиш?
Първо трябва да платиш.
Защо крещите по детето ми?
Ваш син ли е? - Мамо, и аз искам.
Значи още две. - Добре, добре.
Сега ще хапнем. - Децата ви изглеждат умни.
И аз имам две дъщери и един син.
Яж по-бавно, хлапе. Защо никога не дъвчеш?
И се обаждай къде отиваш. - Още една, моля.
Чуваш ли ме? Обаждай се, когато отиваш някъде.
Момчета, дали да не го заведем в болницата?
Има няколко драскотини и е силно зачервено.
Може да има и натъртвания.
Докторе, това ли е единствената болница наоколо?
Дали да не отидем в истинска болница?
Знаете ли какво огромно желязно падна на гърба му?
Излизайте!
Вижте, докторе. Не е това… - Махайте се!
Нямах това предвид. Аз…
Разбира се, че ви уважавам.
Просто ми се изплъзна…
Сядайте.
Истинска болница? А аз съм шарлатанин?
Мога да го лекувам.
Работя това от 30 години.
30 години работя това.
Толкова ли е зле?
Другия път
идете в по-голяма болница, става ли?
Това се казва карамел.
Има още, но мама ще ги даде утре.
Значи да дойдете и утре, а? - Да.
Вкъщи има даже сухи сливи. - Какво е суха слива?
Не знаете ли? - Кажи, де?
Суха слива е…
Како! Ела с нас!
Спри да ме притесняваш.
Къде ще ходим? - Да видим козата!
Страшна е. - Можеш ли да тичаш бързо?
За 20 секунди. - Аз мога за 11.
Батко Чол Су!
Вземи това.
Бобче е. Ако го поливаш, ще порасне.
По-бърз съм от теб!
Не ставай глупава.
Ако скъсаш тетрадката, мама ще те накаже.
Не се притеснявай, изписана е.
Какво? Тази е моя!
Не се прави така. Ето така.
Не.
Нали, како?
Ти си. - Ама кое?
Направи го.
Мисля, че е така…
Смееш ли ми се? - Вижте, той идва. Бягайте!
Смя ли се? Какво беше така смешно?
Хайде, пробвай ти.
Чол Су, пази тишина.
Какво правите тук? Пак ли ги храните с хартия?
Да изчезваме!
Казах ви хиляди пъти да не ги храните с хартия.
Хлапетии! Би трябвало да я използвате за домашните си.
Ето ти топката! - Не!
Ето! - Дай на мен.
Пусни я! - Донг Ми!
Браво, но не я взимай с ръце, трябва да я ритнеш.
Тичай бързо да я донесеш!
Чакай! Точно така. - Како, така не е честно!
Какво правиш? Отдръпни се!
Остави ме! Моя е!
Я ела да си поговорим.
Оризът ухае чудесно.
Изглежда вкусно.
Хайде да ядем!
Мамо. Купи ми топка за бейзбол.
Батко я загуби последния път. - Пак се започва.
Чол Су я хвърли толкова силно, че тя падна чак при козите.
Чол Су е доста строен.
Добре ще е да стане спортист.
Между другото, мамо, докога Чол Су ще остане с нас?
Правя всичко възможно, за да отиде на по-добро място.
Един приятел от училище живее в сиропиталище
и никога не си носи обяд.
Всеки ден идва с едни и същи дрехи.
Вероятно хич не е добре там.
Ако някой ме подцени, ще му го върна тъпкано.
Имам повече пари от всички вас!
Какво си мърмориш?
Ти пък какво разбираш? Надуваш ли ми се, а?
Ще съсипя всеки, който ми се изпречи на пътя.
Разбра ли? - Наистина ли ще си допием у вас?
Добра идея! Добра си в пиенето, нали?
Да вървим. - Няма да пием, друго ще правим.
Карам, защо ми говориш?
Ти си виновна.
Какво?
Нещастник такъв! - Какво ще правим?
Успокой се, той не може да говори.
Какво беше това, а?
Ти какво?
Чол Су, по изгрев слънце ли ставаш?
Ела насам.
Виж!
Хайде да поговорим, а?
Чол Су.
Повтаряй след мен. Кажи това.
Опитай да го повториш.
Трябва да движиш езика си, ето така.
Да.
Стига си ме гледал така. Продължавай да пишеш.
Следващата.
Трудно ли е? Просто я напиши.
Правиш черта ето така…
Точно така. Правиш ето така.
Ръката ти е топла.
Опитвай отново и отново, като свикнеш, ще ти е по-лесно.
Бързо ще се научиш.
Какво правиш?
Това е "М". Напиши я на листа.
Не съм свирила отдавна, затова не знам дли ще се получи,
но ще се опитам.
Тази песен я писах много отдавна, затова не се смей.
Чакам цяла нощ,
докато слънцето се покаже през прозореца навън.
Защото, щом утрото дойде,
ще мога да го срещна отново.
Благодаря ти, че ме чакаш.
Благодаря ти, че ме гледаш в очите.
Благодаря ти,
мой прекрасен принце,
заради това, че се появи пред мен.
Има и втори куплет.
Ало? - Ало? Домът на Ю Ок И ли е?
Обажда се началник Чо от общината. - Какво има?
Разпитах в няколко сиропиталища, но не го искат,
но накрая намерих едно, което е подходящо.
Доведете момчето утре.
Ало?
Тук няма никакво момче.
Какво търсиш? Пак ли си скрил храна?
Хич не ми я давай, няма да я ям.
От колко време носиш тази риза?
Мама обеща да ти купи дрехи.
Ако бях аз, досега да съм ги купила.
Готов ли си?
От всичко, което си обличал, това ти стои най-добре.
Виж, виж!
Наистина си смешен!
Погледни ме! Погледни ме!
Изглеждаме наистина забавно. Виж, виж!
Погледни се!
Сун И! Прибрах се!
Скрий се бързо!
Толкова съм уморена.
Къде е отишла? Обувките й са отвън.
Боже, толкова много стисках, трябва да ида до тоалетната.
Чол Су!
Стой тук, докато се върна. - Върнах се!
Мамо!
Няма ли я? - Какво? В тоалетната съм!
Ким Сун Джа! Откъде се връщаш?
Колко пъти да те викам?
Защо не си взе?
Къде е Сун И? - Вероятно са навън с Чол Су.
Преди не излизаше, а сега само се скита.
Ами ако пак припадне?
Чувствам се зле, ще си почина.
Хапни си картофи и ме остави сама.
Деца, не правете така!
Какво ще прави Чонг сега? Козите му са избягали.
Откъде се появи това?
Търси по-внимателно, преди да досаждаш.
Търсих я, но вчера я нямаше. - И ще ти повярвам?
Всеки ден ме питаш къде е това, къде е онова.
Къде е пижамата ми? - А какво си облякла в момента?
Върви в стаята си и се приготви за училище утре.
Почакай!
Какво правиш тук толкова късно?
Казах да ми говориш учтиво, нали?
Толкова си невъзпитана!
Да излезем заедно.
Ще ти купя нещо вкусно.
Ела тук! Нека да поговорим!
Не ме разочаровай!
Чол Су, стой там!
Значи се криеш там, а?
Ето го там.
Как издаваш този звук, а? Даже не е кучешко ръмжене.
Ако продължиш да се държиш лошо…
Какво е това?
Какво?
Не се доближавай!
Сгреших!
Не го прави!
Татенце!
Чакай!
Чакай…
Призрак ли?
Сун И, ти също го видя, нали?
Не знам.
Както и да е, момичето каза,
че сте нахлули в къщата и сте искали да я отвлечете.
Така че елате с нас. - Нахлул съм?
Почакай.
Тази къща е моя.
Дори не може да различите жертвата от нападателя!
Знаеш ли кой ти плаща сметките в болницата?
Кой ти купи къщата, кучко?
Баща ми!
Баща ми започна този бизнес, а ти се присъедини после.
След смъртта му, ти открадна акциите му и си живееш добре.
Знам каква е истината.
Мрънкането за сметката в болницата и за къщата,
няма да ти помогне, затова мълчи! - Миличка!
Какви ги приказва това момиче? Стига, стига.
Ти си една побъркана кучка.
Няма какво повече да ви кажа.
Ако не изритате това нещо оттук,
всички ще останете на улицата.
Добре, става, но пак ще кажа същото.
Г-н офицер, нека заедно да идем в полицията.
Видяхте ли ножа, който използва?
Защо не разследвате по-добре?
При това положение, защо не извикаш и баща си?
И без това имам да му задам някои въпроси за моя баща.
Ако не ти стиска,
остави семейството ми,
Чол Су,
остави ни на мира.
Прекали.
Проклета кучка.
Офицере, спрете го! - Знаете ли кой е баща ми?
Чол Су,
какво беше онова?
Значи… сте пил, така ли?
"Макколи" ли пихте?
Само малко, нали?
Малко. - Пийнах малко "Венус".
Ликьор, значи…
Ако човек пийне повече, не би познал и родната си майка.
Не ми ли вярвате?
Имам предвид, че не правехме нищо лошо.
После той се появи внезапно
и уби всички.
Трябва да оковете този звяр.
Никой не е убит. Имат само дребни наранявания.
Ей, вие!
Защо създавате толкова проблеми през нощта?
Ами… - Какво?
Тези често посещават участъка.
И така…
Виждам, че ситуацията не е много добра.
Вандализъм, нахлуване в чужд имот, непочтено поведение…
И това не е всичко, което ме тревожи.
Имущество на компанията…
Какво значи това? - Чол Су, стой мирен.
Добре. Да кажем,
съседи не трябва да се съдят взаимно.
Искам двете страни да се помирят.
Отключете го, моля.
Как вони!
Не мога да дишам!
Сун И, не усещаш ли миризмата?
Миризма ли? Каква миризма?
По дяволите…
Защо тези са тук? - На Чол Су са.
Между другото, обадихте ли се на баща ми?
Да, разбира се.
Не искам кавги, затова ще се погрижа лично.
Добре. - Защо да се караме помежду си?
Тя и без това ще се омъжи за мен.
Така че, нека да се разбираме, а?
Откъде взехте този звяр?
Това копеле… Не му разрешавайте да излиза оттук.
Опасно създание е.
Какво? Какво е всичко това?
Вещите на предишния собственик, които намерихме.
Мислех, че сме ги махнали, но явно са останали още.
Пак Чонг До?
Вие ли сте проф. Канг Те Шик?
Какво има? Даже не почукахте.
Познавате ли проф. Пак Чонг До?
Видях нещо невероятно.
Може би… вие знаете нещо по въпроса.
Седни.
Седни, ще те заболят краката.
Седни! Чакай!
Миризмата не изчезна, дори и като почистихме.
Студено е. Какво правиш там? Влизай в къщата.
В стаята ми е задушно.
Защо учиш толкова упорито напоследък?
Така се гордея с теб.
За да отида в колеж и да стана учителка.
Мисля, че това ми се отдава.
Мамо, нямаше ли да ходиш някъде?
Ще ходя до града да пусна няколко ръкописа.
Нали нямаш нищо против?
Разбира се! Какво ти става?
Недей се привързва към Чол Су!
Влязох, защото ми стана студено.
Достатъчно.
Това аз ли съм?
Не…
Нея вече я няма.
Но донесох нещо друго, което да ти дам.
Тази книжка е от баща ми.
Все още не съм я прочела.
Но няма да я чета,
защото ти ще ми я прочетеш.
Ще ми я прочетеш, когато научиш всички букви и думи.
Тогава ще те погаля по главата 100 пъти.
Това е заповед, ясно? Знаеш ли какво е снежен човек?
Виждал ли си сняг?
От него се правят огромни топки, колкото човешка фигура.
Ще си направим, когато падне сняг.
Помниш ли хълма, където играхме?
Страхотно ще е там да си направим снежен човек.
Обещание?
Направи ето така.
Какво чакаш? Започвай да учиш.
Толкова е задушно!
Какво си правил досега?
Защо не си научил езика?
Завиждам ти за силата.
Аз нямам специални умения
и оценките ми не са добри.
Ти си добър човек. Няма повече да биеш хората, нали?
Няма, нали? Трябва да се учиш от мен.
Ще живееш ли с мен в нашата къща?
Кажи да. Да.
Виждаш ли онази каменна ограда там? Който стигне там първи,
другият ще му изпълни желание.
Разбра, нали?
Ще броя до три и тръгваме. Ясно?
Едно… Две!
Няма никой вкъщи.
Брат ми отиде на училище.
Сун И!
Чол Су!
Ким Сун И! - Сун И!
Къде ли са? - Сигурно там.
Бас ровя, че се шляе някъде с батко.
Не плачи. - Знаех си, че ще се случи това.
Нещо ми подсказваше, че ще стане така.
Сигурен бях, че ще имаме проблеми.
Как са отключили вратата?
Сун И! - Ким Сун И!
Почакай. Кои са тези?
Не знам.
Намерихме ги! - Къде? Къде са?
Како! - Сун И!
Какво правиш? Сун И.
Кои сте вие? - Успокой се. Това е успокоително.
Но защо ще стреляте, това е брат ми?
Дете, опасно е. Хлапе! - Батко, да си вървим у дома!
Какво правиш тук?
Сун И! Боже, Сун И!
Сун И. Добре ли си, Сун И?
Събуди се, Сун И!
Не трябва да стои толкова време навън.
Вълкът има някои характерни белези. Той може да живее в глутница.
Освен това, може дълго да преследва жертвата си.
Също така издържа на продължително гладуване.
И обича само една женска през целия си живот.
За какво говорите?
Сложно ли говоря?
Имам предвид…
Пак Чонг До искаше да създаде
по-добър войник за нападение.
Боже, откъде да започна?
Значи той не е човек, а животно? Това ли искате да кажете?
Пак Чонг До изучаваше същото, което и аз.
И тъй като бяхме близки приятели, често ми пишеше.
Ставаше въпрос… - Не говорете напразно.
Да не губим време с излишни неща.
Има ли нещо за пиене? - Да.
Съществуват морални норми, щом обектът на изследване е човек.
И ако това се разчуе сред хората,
ще отнесем много критики.
Ако и в чужбина научат…
Както и да е. Тези, които наредиха на Пак Чонг До да направи това…
Боже!
Няма доказателство, че правителството му е наредило!
Не съм казал такова нещо! - Аз поръчах това изследване.
Каква бъркотия… - Не си пъхайте носа повече.
Не съм си го и помисляла.
При всички случаи трябва да отведем Чол Су и да го изследваме.
Не такова решение взехме вчера.
Не трябва да показваме момчето, а да го пазим в сянка.
Ако сам сте поръчал това изследване, защо сте така внимателен?
Щом старши ти даде заповед, изпълнявай я! Защо спориш?
Истината е, че и аз не знаех.
Както и да е.
Ако той е опасен за останалите,
ще трябва да го убием.
Да го убиете? - Да. Ако стане публично достояние…
Опасно ще е да го изведем оттук.
Честно казано, не разбирам и дума от това, което казвате.
Вероятно има някакво недоразумение.
Чол Су е добро момче. Просто не говори.
Госпожо, не разбираш ли?
Ако бяхме закъснели още малко,
Сун И… щеше да бъде разкъсана от него.
Той няма място тук от самото начало.
Не се тревожи, Сун И. Да вървим.
Разчитам на помощта ти.
Кажи им и се връщай бързо.
Како, връщай се скоро.
Сун Джа,
аз ще му го занеса.
Ще се върна скоро, затова напиши всяка буква по 10 пъти.
Яж повече и не вдигай шум през нощта.
Ще избяга.
Сун И.
Сун И, добре ли си? - Чакай.
Чол Су.
Чакай.
Казах ви, че е опасен.
Ако се случи още веднъж,
ще стреляме. - Ще стреляте?
Да не сте посмели да го докоснете
докато ме няма!
Г-не, тръгвайте.
Хей! - Да, сър?
Има ли нещо за ядене?
Какво прави? - Учи буквите.
"Ка, На, Да, Ра". - Защо?
Защото не ги знае. Затова.
Както виждате, няма нищо ненормално в поведението му.
Просто се взира във вратата и учи буквите.
Защо не яде? - Защото кака я няма.
Студено е.
Както и да е. Ако прояви агресия или буйства,
ще стреляме незабавно.
Нищо няма да ми се изплъзне. Убеден съм.
Независимо дали е опасно или не.
Кръвната група не може да се определи.
Друго? - Зрение, слух, обоняние…
всички са изострени. Дори прекалено.
Температурата на тялото му е висока. - Колко?
46 градуса по Целзий. Просто това е нормално за него.
Още подлежи на изследване, но здравината
на костите му и на мускулите му са като на слон.
Ако някой попита, казвай, че всичко е нормално.
Добре.
Ако не го изведем, той ще умре там.
Сун Джа. - Чол Су.
Хайде да поиграем. - Преваля, как да играем?
Трябва да си седя вкъщи. И Чол Су не може да играе.
Защо?
Така. Просто не може.
Ще играем някой друг път.
Било е моментен шок. Не се тревожете.
Въпреки очакванията ми, домашното лечение дава ефект.
Благодаря ви, докторе. Наистина се притесних.
Мамо. - Да?
Да се връщаме.
Относно момчето…
всичко с него е наред.
Дори по-добре, отколкото очаквах…
Загубил е родителите си и е лошо възпитан. Нищо повече.
Виждал съм много такива деца. - Да, разбира се.
А и Чол Су е много по-чист от мен.
Понякога си лягам, без да си измия зъбите,
а той ги мие дори след обяд. - За какво говорите, полковник?
Личи му от километър!
Не ви ли казах как се превърна в чудовище?
Той е различен от нас. Но, разбира се!
Може да чете и е необикновено силен!
Той е… Той е демон, не е ли така?
Какво е демон?
Между другото, аз съм наистина великодушен човек,
но не мога да чакам тук до безкрайност.
Отпусни се.
Ела насам.
Смятам, че той не е общителен, понеже е отгледан сред животни,
но има способността да се учи бързо.
В бъдеще това може това да се окаже грешка,
но в момента е безсмислено да го държим в плен.
Никога не се е държал агресивно. - Така ли?
Да се престорим, че нищо не се е случило?
Батко е наистина красив.
Чол Су прилича на племенника ми.
Онова копеле…
Онова копеле изяде козите.
Кога? - Преди две седмици ли?
През онази нощ…
С него ли беше?
И какво?
Шофирах, когато го видях,
ядеше козите на Чонг.
Изял ги е? - Как?
Моля? - Как точно?
Беше ги разкъсал като вълк.
И защо го казваш чак сега?
Боях се, че ще ме нападне.
И ти си бил там, нали?
Защо не ми каза?
Нали сега го правя? - Знаеш ли?
На лицето ти е изписано, че лъжеш.
Поне го направи както трябва. Глупавите ти номера ме ядосват.
Но ти си тази, която се преструва, че не е видяла нищо.
Чичо, ти знаеш, че Чол Су не го е направил.
Видя ли го? Видя ли как разкъсва козите?
Не съм, но… - Тогава?
Наистина видях Чол Су във фермата през онази нощ.
Мъртвата козичка още ли е там?
Не.
Но… не изглеждаше да е дело на някакъв звяр.
Грешиш, видях всичко! - Спри да лъжеш!
Проклета кучка! - Джи Те!
Внимавай как говориш. Знаеш ли кой съм аз?
Така ли трябва да се държиш?
Всички сте полудели.
Значи ще се караме заради онова проклето чудовище?
Добре, утре ще отидем във фермата,
достатъчно за днес.
Суни…
Спомняш ли си, когато
се заклехме, че ще сме завинаги заедно?
Защо? - Искам да поговорим.
И какво от това?
Чол Су би прескочил оградата.
Какво?
Ако беше негово дело, нямаше да бута оградата.
А тя е напълно разрушена.
Мъртвата козичка имаше рана и счупени ребра.
Елате във фермата ми утре. Има нещо, което трябва да видите.
Сложих слама там, за да се запазят следите от гуми.
Ще ги покажа.
Какво ще правиш?
Ако признаеш, че лъжеш,
аз ще си мълча.
Не измъчвай невинни хора и просто се върни в Сеул.
Това исках да ти кажа.
Ей, Чонг.
Ало?
Какво? - Кой се обажда?
Някакъв журналист. - Журналист?
На чичо Чонг…
Наистина ли ти направи това?
Ще вляза.
Тези мръсни селяни!
Ей, излез и погледни. - Да.
Токът ли спря?
Какво, по дяволите?
Какво правиш?
Г-жо, напълно е отказало! - Какво? Кое е отказало?
Имате ли отвертка? - Отвертка?
Почакай. Искам само да поговоря с теб.
Толкова съжалявам.
Трудно е да бъдеш тук, нали?
Знаеш ли къде е китарата?
Да, китарата. Тя може да свири на нея.
Напоследък Сун И се чувства наистина зле.
Китарата й я няма.
Понеже
не може да свири, това я кара да се чувства зле.
Може дори да умре.
Между другото, открих това.
Г-н Чонг я е откраднал. Този, дето отглежда козички.
Що за копеле е сторило това?
Тайна е,
но Сун И
не те харесва.
Тя те мрази.
Чол Су,
намери китарата.
Тогава… може би Сун И ще те обикне.
Излез и върви да я намериш.
Проработи. Пак светна.
Къде е той?
Помощ!
Той се е развилнял!
Какво? Как е избягал?
Къде е той? Къде? - Ще го потърся.
Отишъл е до фермата на Чонг.
Сигурно му се яде месо. - Какво означава това?
Откъде знаеш?
Срещнах го по пътя. - Къде точно?
Върви!
Може да ви дотрябва истинско оръжие.
Боже! Какъв е този звук?
Какво? Кой е там?
Чол Су. Чол Су, какво правиш?
Защо се държиш така? Чол Су!
Боже, какво правиш?
Боже! Боже мой!
Какво става?
Върви и я доведи.
Чонг, добре ли сте?
Какво правиш?
Крадец!
Госпожо!
Ким Чол Су!
Вдигни ръце и излез.
Не стой така там. Излизай!
Скъпи! Божичко!
Какво, по дяволите! - Чонг!
Какво? - Какво е това?
Ей, ти! Къде тръгна?
Не отивай там! Сун И.
Върни се и стой до мен. Стой тук.
Ще говоря с него!
Сун И е там! Свали оръжието!
Какво правиш? Стреляй! - Затваряй си устата!
Ще простреляш дете?
Ако тя пострада, ти ли ще поемеш вината?
Чол Су.
Китарата не е тук.
Ела при мен.
Помръднете ли, стрелям.
Махай се! - Свали оръжието.
Казах да се махнеш! - Престани, моля те!
Ще говоря с него. - Няма нужда.
Просто се разкарай! - Джи Те!
Свали оръжието и се отдръпни!
Слушай ме, проклето копеле! - Броя до три!
Ако не дойдеш тук, ще умреш с него.
Едно! - Сун И!
Чол Су, чакай.
Отдръпни се.
Две. - Отдръпни се.
Отдръпни се!
Сун И!
Чол Су, чакай!
Сун И!
Спри!
Какво е това?
Бях толкова внимателен с теб.
Обичах те толкова много.
Чол Су,
успокой се и ела при мен.
Побързай и го застреляй!
Чол Су, наистина ли си чудовище?
Каква е истината?
Коя е твоята истинска същност?
Не, не ме интересува.
Аз…
За мен не е проблем, дори ако си…
дори ако си звяр.
Сун И!
Скрий се! Бързо!
Хората идват.
Ще отида при тях,
ще им кажа, че си избягал, затова не ме следвай, нали?
Тръгвай, глупако! Ако те хванат, свършено е с теб.
Не мога да остана с теб.
Върви!
Махай се! Мразя те, така че се махай!
Остави ме!
Бягай! Бягай, глупако!
Съжалявам, Чол Су.
Това е за твое добро.
Не приближавай! Не тръгвай след мен. Отивам си.
Тръгвам, така че не ме следвай.
Недей!
Не ме следвай! Тръгвам.
Бягай и не се връщай тук.
Не се връщай!
Насам! - Какво?
Ето я, полковник! Идва сама.
Добре ли си? Къде беше цяла нощ?
Къде е той?
Не знам. - Какво?
Бродила е сама цяла нощ, а ти… - Лъжеш ли?
Не знам нищо. Той избяга.
Бяхте заедно, а сега него го… - Стига вече!
Тръгна с теб, как не знаеш? - Стига!
Успокойте се. - Ако нещо й се случи…
Какво да правя сега? Ако се разчуе, ще стане напечено.
В началото целта ни беше да го пазим в тайна, нали?
Днес ще дойдат репортери.
Всичко ще е наред, ако си държим устите затворени.
Ако ли не, поне веднъж го направи както трябва.
Да вървим.
Няма да стоим тук вечно.
Обадете ми се, ако пак се появи.
Става ли?
Ние…
ще се изнесем оттук.
Мамо, какво да правя с това?
Исках да му купя нови дрехи.
Но не можах.
Како, побързай!
Довиждане! - Чао!
Така че, когато "Тонг Ан Корпорейшън" фалира,
къщата беше прехвърлена на Ю Ок И.
А когато тя умря, остави тази къща на теб.
Ще строят пансион наблизо, затова ти препоръчвам да я продадеш.
Ще вземеш добра цена.
Може ли да останем тук една нощ?
Предполагам няма плъхове, нали?
Впрочем, бабо, какво хареса в това място?
Не знам. - Е, ти все не знаеш.
Бабо, виж това.
Кое е това красиво момче?
Готин е, нали? - Да.
Има ли пари?
Не много.
Тогава не се забърквай с него.
Но той е толкова мил.
Дръж се добре с него.
Мъжете обичат комплиментите.
Когато пораснеш, много неща ще ти станат ясни.
Хубаво е да знаеш много,
но така изглеждаш странен в чуждите очи.
Имаме само един шанс в живота ни.
И това време
никога повече не се връща.
Ало?
Мястото е отдалечено, да.
Баба?
Знаеш, че тя е силна.
Да.
Скъпи…
Ще ти звънна после.
Не, нищо. Лека нощ.
Какво е това? - Шоков пистолет.
Този, който татко купи миналия път.
Може да влезе някой.
Чакай ме, ще се върна.
Мен…
Мен ли чакаше?
Ела тук.
Спри да чакаш вече.
Чол Су, съжалявам.
Защо? Защо чака толкова дълго?
Съжалявам.
Изживях живота си.
Направих всичко, което съм искала.
Сам сама, без теб.
Така съжалявам.
Сега съм старица.
Косата ми побеля.
Не.
Същата си.
Ръцете,
устните,
очите…
Все още си красива.
Липсваше ми толкова много.
Снежният човек… се разчувства от думите на кучето.
И внезапно сърцето му се затопли.
Чудесно!
И черно, като въглен,
тялото му започна да се преобразява.
Ако сложиш дърво в устата му,
то ще изгори в ярки пламъци.
Готова ли си да тръгнем?
Какво? Да не забрави нещо?
Да вървим.
Бабо,
вчера видях странен човек.
Наблюдаваше ме продължително, докато говорех по телефона.
Нормално беше да се уплаша, но не почувствах страх.
Защо ли?
Да? - Здравейте, Ким от общината е.
Да, един момент. Бабо, господинът от общината е.
Няма да я продам. - Какво? Но нали казахте…
Бг субтитри: Christina и mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2013