Стив Макуин
Джеймс Гарнър
и Ричард Атенбърг в
ГОЛЯМОТО ИЗМЪКВАНЕ
Тази история е по действителен случай.
Въпреки, че образът на героите е съвкупност от образите на реално съществуващи хора
и местата и времетраенето на събитията са променени
Всеки детайл от бягството се е случил в действителност
Влизайте.
По-живо.
От тук.
Побързайте.
Да, ще взема това. Ти кое избираш?
- Аз... - Не, това е моето.
На какво разстояние са дърветата, Дани?
Над 70 метра.
Да, бих казал деветдесет.
Дълъг път за прокопаване.
Ще доведем Кавендиш да го огледа. Надявах се Големия Хикс да беше тук.
Уили, мислиш ли, че Хикса е успял да избяга?
Щеше да ни изпрати известие, ако беше.
- Гестапо ли? - Или това или е мъртъв.
- Капитан Рамзи? - Да.
Аз съм фелдфебел Страшвиц. Бихте ли ме придружили, ако обичате?
- Аз ще наглеждам багажа ви, сър. - Добре.
Групен командир Рамзи?
Добро утро, капитане.
Аз съм капитан Поусен, адютанта на Фон Лугер.Тъй като сте най-старшия Британски офицер,
вие ще бъдете връзката между полковника и затворниците.
Той се надява да сте наясно със значението...
на думата "благоразумие"?
Да.
Благодаря ви.
Групенкомандир Рамзи.
Аз съм полковник Фон Лугер. Моля седнете.
Капитан Рамзи, през последните четири години
Райхът бе принуден да изразходва огромно количество време,
енергия, човешки ресурси и екипировка
в преследване на избягали военнопленници.
В крайна сметка е хубаво да узнаеш, че си желан, не мислите ли?
За нас безотговорността ви не е без значение. От този лагер няма да има бягства.
Полковник Фон Лугер, въпрос на дълг за всеки офицер е да се опита да избяга .
Ако не могат, техен дълг е да накарат врагът
да използва прекомерно голямо количество войници за охраната им
и да тормозят врагът по най-добрия възможен начин.
Да, разбирам.
Мъжете под ваше командване са едни от най-преуспяващите в това.
Например този, Ашли-Пит.
Хванат в Северно море, избягал, върнат, избягал, върнат.
Арчибалд "Арчи" Айвс: 11 опита за бягство.
Дори се е опитал да скочи от камиона на път за тук.
Уилям Дикс.
Известен с участието си в прокопаването на 11 тунела за бягство.
Лейтенант авиатор Вилински: четири бягства.
Мак Доналд: девет. Американецът Хендли: пет.
Хейнс: четири. Седжуик: седем. Списъкът не свършва до тук.
Един от мъжете тук е със седемнадесет опита.
Капитане, това граничи с лудостта.
- Напълно. - И трябва да се спре!
Полковник, да не очаквате от офицерите да забравят своя дълг?
Не.
Тъй като очаквахме да останем неразбрани, затова ви и доведохме тук.
Това е нов лагер.
Беше построен за да задържи вас и хората ви.
Устроен е така, че да включва всичко което сме научили за предохранителните мерки.
И в мое лице, няма да си имате работа с обикновен тъмничар,
а с офицер лично подбран и изпробван
от командването на Луфтвафе.
Смисълът на това е да поставим всичките си развалени яйца в една кошница,
и възнамеряваме внимателно да я наблюдаваме.
Много мъдро.
Няма да ви бъдат отказвани обикновените удобства.
Спортуване, библиотека, зала за развлечение,
ще бъдете снабдени и с необходимите принадлежности за градинарство.
Надяваме се да ги използвате по предназначение.
Отдайте енергията си на тези занимания.
Зарежете безполезните опити за бягство.
И чрез разумно сътрудничество,
може да си прекараме времето далеч от войната
толкова приятно колкото ни е възможно.
- Какво правиш по колата? - Крада.
- За кражба в изолатора. - Пошегувах се.
- O, ти си американец. - Да, а ти си германец.
Разбира се. Защо дойде в Германия?
- Защо се биеш за англичаните, твоя враг? - Враг? Какви ги говориш?
- През 1812 те са опожарили столицата ви. - Това е пропаганда.
Има го в учебниците по история. Чел съм го.
Сега се разкарай от тук. Ако откраднеш нещо, изолатора те чака.
Да. Без кражби.
Ей, Върджил.
Ей, видя ли изолатора?
Момче, този е един от най-големите!
- Мисля, че очакват доста работа покрай нас. - Да.
Онези две момчета дето бяха с нас в стария лагер от 14-та барака не мога да ги намеря.
- Мислиш ли, че глупаците са ги оставили? - Предполагам.
Как се казваха? Джаксън и...
- Декстер. - Декстер. Точно така.
Отивам да видя дали ще открия някой друг. До после.
Ей, Дани. Кви са тия?
Руски затворници. Режат дърветата.
- Тук ли ги държат? - Не, извеждат ги навън.
Уили, цигари.
Дани и аз сме намислили нещо. Ще организирате ли едно сбиване за пред глупаците?
Разбира се, човече. Какво да бъде? Навънка ли да стане?
- Масов ли да е? - Юмручен, а?
- Да. Юмручен ще е добре. - Дай ми якето.
- Какво правиш с якето ми, приятелче? - Какво? Мое си е!
Мен ли ще буташ?
То е мое, ти кучи...
Спрете! Спрете с глупостите!
Всичко е наред, приятелче. Просто привеждахме малко приятелски доводи.
- Никакви сбивания повече. Никакви! - Добре.
- Връщайте се по бараките. - Да, сър.
Ти, също!
Разотивайте се! Връщайте се по бараките!
Вървете!
Ей, Хилтс. Изглежда в целия лагер има само още един американец.
Някакъв Хендли от Ястребовият отряд на кралските въздушни сили.
Ей, да не си намислил вече нещо?
Виж глупаците, как са поставили кулите?
- Има сляпо петно точно по средата. - Сляпо петно?
Можеш да застанеш до телта и никой от кулите няма да забележи.
Никога не биха могли да ме видят, още повече нощем.
- Полудя ли. - Така ли мислиш? Нека разберем.
Следващата стъпка е малко по сложна.
- Няма да избягаш сега? - Не няма, не и докато гледат.
Смятам да се поразходя наоколо.
- Дани, говориш ли руски? - Само едно единствено изречение.
Кажи ми го, приятелче.
- Какво означава? - Обичам те.
Обичам те? И за какво по дяволите ми е това?
Не знам. Не смятах да го използвам за себе си.
Излизай. Излизай!
- Твой приятел, така ли? - А?
А кой ще свидетелствува за вас, лейтенант Вилински?
Излизай от строя, Седжуик.
Чакайте, задръжте!
- Името ти? - Айвс.
Айвс.
Айвс. O, да. Арчибалд Айвс. Шотландец.
Фотографът не е бил справедлив към теб.
Бих искал да видя някой от вас в същата ситуация.
Няма да предприемам ответни действия срещу вас сега.
Това е първият ви ден тук и имаше доста грешки и необмислени постъпки...
и от двете страни.
Ей! Махай се!
Не стреляйте!
Глупак! Пресичането на телта е равносилно на смърт!
- Каква тел? - Тази! Предупредителната тел!
Пресичането и е абсолютно забранено. Знаеш това.
Но топката ми се търкулна там. Как да си я взема?
- Първо ще искаш разрешение. - O, Добре.
- Взимам си топката. - Спри с това! Незабавно премини зад телта!
- Добре. - Стой там!
Направете път.
Какво правиш зад огражденията?
Както казах на Макс, опитвах се да си взема...
- Какво правиш зад телта? - Ами, както казах на Макс...
Опитвах се да си пробия път през оградата ви, защото искам да избягам.
Говориш немски?
Ножици за тел.
Имах удоволствието да се запозная с голям брой английски офицери по време на тази война.
И бих казал, че прекрасно се разбираме с тях.
Вие сте първият американски офицер който срещам. Хилтс, нали?
Капитан Хилтс, ако трябва да сме точни.
- 17 опита за бягство. - 18, сър.
- Тунелджия, инженер. - Летец.
Предполагам кой в американската армия наричат "топ пилот".
За нещастие си бил свален.
Така, че и двамата сме погребани тук, докато войната свърши.
Говорете за себе си, полковник.
- Имаш ли други планове? - Все още не съм видял Берлин.
Смятам да го направя преди края на войната.
Всички ли американски офицери са с такива лоши обноски?
Около 99 процента от тях.
Може би докато си при нас ще се понаучиш на нещо.
10 дни изолация, Хилтс.
- Капитан Хилтс. - 20 дни.
Разбрано.
O, все още ли ще си тук когато изляза?
Изолатора.
- Името? - Айвс.
Летец Айвс.
Изолатора. 20 дни.
- В изолатора, Айвс. - С най-голямо удоволствие.
- Хилтс. - Да?
Какво си правил в щатите? Играл си бейзбол?
Не, бях в колеж.
- Кажи, Айвс. - Да?
- Колко опита за бягство имаш? - Единадесет от които седем под земя.
- Тунелджия, а? - Точно така.
Колко си висок, Айвс?
Метър шестдесет и пет. Защо?
O, просто се чудех.
Какво си правил в колежа? Да не си учил физика?
За инженер химик. Макар и че покарвах малко.
Велосипеди?
Мотори. По състезания и панаири. Събирах пари от тук и от там.
- Помагаше ми да си платя обучението. - И аз съм участвал в малко състезания.
- В Шотландия. - Колоездене ли?
Не, конни надбягвания. Бях жокей.
Жокей.
Хилтс?
Там ли си, Хилтс?
Да, тук съм.
Нямате ли си в щатите? Жокеи?
Имаме.
Имаше дни. Съботни вечери в в градове като Мюзелбърг и Хамилтон.
Трябва да си падаш по птичките.
Знаеш, птички.
Момичета, човече. Момичета.
Нямате ли си ги в щатите?
Хилтс?
Там ли си, Хилтс?
Айвс.
Какво?
Запознат ли си с вида глина и чакъл който имаме в лагера?
Колко фута мислиш, че ще можеш да прокопаеш за единадесет часа?
През тази пръст тук мога да мина като през масло.
Но знаеш, че не копаенето,. а укрепването
и изхвърлянето на пръстта са това за което трябва да се тревожим.
Не е необходимо, Айвс. Не трябва да се тревожиш за това.
Как смяташ да изхвърляш пръстта?
- Как наричат копача в Шотландия? - Къртица.
Да.
Добре, какво мислиш?
Трябва да кажа,че първите двадесет минути бяха интересни.
Направихме се на глупаци.
Както сержанта каза това е само първият ден.
Ерик.
Не му обръщайте много внимание. Глупаците може и да не знаят кой е.
- Ще съобщя на останалите. - Ще кажа на стареца.
Пристигна.
Затворник Бартлет е разпределен под ваше командване, полковник Фон Лугер.
Препоръчвам, този затворник ще бъде пазен
при най-строги мерки за сигурност през цялото време.
Ще си отбележа препоръката на Хер Кун.
Имаме основание да смятаме, че той е водач
на голям брой престъпни опити за бягство.
Дивизионен командир Бартлет е бил три месеца под вашите грижи,
и Гестапо има единствено "основание да смятаме"?
Ако ни попадне още веднъж в ръцете, няма да е такъв късметлия.
Пленените пилоти са отговорност на Луфтвафе,
не на СС,
или на Гестапо.
За сега, да, Хер Оберст.
Това е причината поради която го оставяме на вашите грижи.
Разбира се, ако Луфтвафе не се справи със задачата,
затворниците ще преминат изцяло под наша отговорност.
Съжаляваме, че между нас няма професионално разбирателство.
Командир на отряд Бартлет,
ако пак направите опит за бягство и ви хванат ще бъдете разстрелян.
Хер Кун.
- Ерик. - Здравей, Роджър.
- И теб ли те докараха тук. - Как е лагера?
Ами, нов е.
Ето. Нека ти намерим легло.
Благодаря.
Влизай.
- Здравей, Роджър. - Здравейте, сър.
- Ще занеса багажа в стаята ти. - Благодаря, Ерик.
- Как си? - Толкова добре колкото може да се очаква.
Момчетата искаха да създадат комитет по посрещането, но това за по-късно.
- Видях Уили и Вилински с Maк. - Повечето от старите дружки са тук.
- Откога сте тук, сър? - Пристигнахме днес.
Нов лагер, обучена охрана, елитът.
Запознали се с коменданта?
Да.
Какво искат от теб Гестапо и СС?
Искат да разберат кой ми е помогнал на границата.
Кой друг е тук? Кавендиш?
- Нимо и Сорен? - Грифит, Хейнс.
- Блайт? - Да.
Почти цялата организация Хикс.
Повечето. Разчистиха останалите лагери от нас и ни домъкнаха в този.
Както се изрази Фон Лугер: "Всички гнили яйца в една кошница."
Има нещо налудничаво в методите им.
Ами Томи Бристол?
Не, но има един американец - Хендли.
Крадец и шантажист ли е?
- Мак Доналд каза, че е най добрият. - Хубаво.
Последния чай преди Червеният Кръст да мине отново от тук.
Откраднах го от Седжуик.
От Гестапо вгорчиха ли ти живота?
Не толкова колкото аз смятам да им го вгорча.
Роджър, личното отмъщение трябва да остане настрана от това което имаме да правим тук.
Животът на твърде много хора е заложен на карта.
Моите лични чувства не са от значение.
Ти ме назначи да водя Хикс, и мой дълг е да тормозя,
смущавам и обърквам врагът по-най добрия възможен начин.
- Така е. - Това е и което възнамерявам да направя.
Смятам из техния Трети райх да се разнесе ужасна миризма
когато хиляди войници бъдат изтеглени тук за да ни търсят.
Как?
Като изкарам от перфектният им лагер навън, повече мъже
отколкото някога са бягали преди.
Не един двама или дори дузина, а цели 200, 300, разпръснати из цяла Германия.
- Мислиш ли, че е възможно? - Мъжете които са тук ще успеят.
Както сам каза.Глупаците са довели тук всеки майстор на бягства в Германия.
Замислял ли си се какво може да ни струва?
Мислил съм за унижението ако просто се предадем,
подчиним и пълзим в краката.
Разбира се не се застъпвате за тях, нали сър?
Искам да отбележа нещо, Роджър.
Без значение колко незадоволителен може да бъде този лагер,
Висшето командване ни остави в ръцете на Луфтвафе,
не на Гестапо или на СС.
Вижте, сър, говорите за командването на Луфтвафе,
като за нещо отделно от СС и Гестапо.
За мен те са едно и също. Бием се срещу всички тях.
Това е единствения начин нещата да се оправят, сър.
Те са враг на всеки който вярва в свободата.
Ако не одобряват Хитлер, защо тогава не го махнат?
Няма да споря с теб, Роджър.
Като старши офицер, просто изтъквам фактите.
Кога ще свикаш среща, Хикс?
Довечера.
Господа, без съмнение сте чули безсмъртните думи на новия ни комендант.
"Отдайте енергията си на тези занимания и зарежете безполезните опити за бягство.
и да изчакаме края на войната толкова приятно колкото е възможно..
Хубаво, точно и това, ще правим.
Ще изразходваме енергията си в спорт и градинарство,
във всякакви културни занимания що се отнася за тях.
Действително, трябва да притъпим вниманието им.
Междувременно, ще копаем.
Сега, дори от повърхностен оглед на двора се вижда
че бараки 104-та и 105-та са най близко до гората.
Първия тунел ще започва от 105-та,
право на изток под изолатора и загражденията.
Но това са повече от 90 метра, Роджър.
- Проучи ли, Денис? - Само повърхностно, сър.
- Смятам, че са над 100 метра. - Кажи ми когато направиш точно проучване.
Уили, този път ще копаем 9 метра право надолу преди да тръгнем хоризонтално.
Така ще избегнем всякакви издънки да ни открият по звука или при сондиране.
Добре, Роджър, но не каза ли първия тунел?
Така казах. Ще бъдат три.
Ще ги наричаме Том, Дик и Хари. Toм ще започва от 104-та и ще върви право на изток .
Дик започва от кухнята и ще върви на север, а Хари ще започва от 105-та и ще върви успоредно на Том.
Ако глупаците открият някой, ще се придвижим по другите.
Колко хора смяташ да измъкнеш, Роджър?
250.
Този път без половинчати работи. Идентификационни документи за всеки.
И, Гриф, ще ни е нужно голямо количество дрехи.
- За 250 човека? - В по-голямата си част цивилно облекло.
Да, но...
Добре, Роджър.
Мак. Карти, одеала, дажби и компаси за всички които ще са пеша.
- Разписание на влаковете. - Разбрано, Роджър.
- Съжалявам, че закъснях, Роджър. - Всичко е наред, Колин. Сядай.
Ще копаем тунел.
Възхитително.
Уили, с Дани ще сте кралете на тунелите. Дани, ще бъдеш отговорник по изкопите.
Седжуик, производител. Гриф, както казах, шивач.
Нимо и Хейнс, отвличане на вниманието. Мак, ти ще поемеш разузнаването.
Хендли. Не сме се срещали.
- Крадец? - Правилно.
Денис, карти и проучвания.
Колин, ти ще поемеш обичайната си работа. Ерик, как смяташ да се освободиш от пръстта?
Обичайните места. не съм очаквал три тунела, но ще се справим.
Роджър, кой ще осигури охраната за всичко това?
Ти. Искам мрежа от подставени лица пръснати из целия двор
да контролират за всеки от глупаците които влиза и излиза.
Искам толкова перфектна сигнална система, че ако някой пор припари на 15 метра
от която и да е от бараките в които работим, да можем да спрем и прикрием следите.
Добре, смятам, че за сега няма друго.
Ще се срещна със всеки от вас по време на разходките, и ще доуточним детайлите.
Сещаш ли се за нещо друго, Мак?
Не мисля, че се сещам нещо, Роджър.
O, здрасти.
Казвам се Блайт.
Хендли.
- За птици. - И аз самият си падам малко ловец.
O, не е за лов. За наблюдение.
O, любител на птици?
Да, точно така. Наблюдавам ги и ги препарирам.
Предполагам си имате такива в щатите?
Да, има някви.
Чай?
Пих чай само веднъж, в болницата.
Къде са ти нещата?
Това е. Останалото го конфискуваха при последното претърсване.
Глупаците не оценяват някои от личните ми вещи.
Като това.
- Ти си джебчия. - Да, точно така.
Ще ми е нужна камера.
- Каква марка? - Някоя добра.
35 милиметров с бленда 2.8 за снимки в близък план, ще свърши работа.
Добре.
- И филм, разбира се. - O, да и филм.
O, Хендли. Нужна ми е кирка. Някоя голяма и здрава.
- Само една ли? - Две ще са по-добре.
Страхувам се, че този чай е жалък.
Трябва да съм използвал нещастният лист около двадесет пъти.
Но не това ме тревожи.
Да пиеш чай без мляко е чиста диващина.
Да.
Ще отида да взема дърва.
Затваряйте! Затваряйте!
Затваряйте!
- Не ми шпрехайте на английски. - Затваряйте!
Възхитително.
Блайт, какво правиш тук?
Аз съм в разузнавателния отдел за разчитане на въздушни снимки.
Тръгнах на самостоятелна разходка. Беше моя глупава грешка.
От авиацията поеха разноските. Свалиха ни. Ужасяващо.
- Не, искам да кажа какво точно правиш? - Тук ли?
Фалшификатор съм.
Фалшификаторите се настаниха в бараката за развлечения.
- Седжуик? - В 110-та съм.
- Грифит. - Ами, бих искал да работя в 109-та, Роджър.
109-та? Добре.
Аз ще съм в 107-ма. За сега, Дани, Уили и екипа по трапа ще са в 104.
Смятам да поема риск с тунелите и да действаме напред без подпори.
Необходим ни е дървен материал за шахтите и преддверията.
Според плана на Хендли , при тях имат 36 празни легла.
Може да разглобим 15 и да разместим хората, така, че глупаците да не се усетят, че липсват.
Останалото ще вземем от стената
- Хендли ли ще се погрижи за това? - Не още.
Сега работи по кражбата на желязо за кирката от която се нуждае Дани.
Ей! Какво по дяволите става?
Спрете водата! Махнете си ръцете!
Махайте се!
Ей! Какво по дяволите става?
Спрете с глупостите!
Махайте се!
Спрете водата!
От където и да е!
Винаги ще поддържаме огъня в печката. Така глупаците няма да я пипнат, камо ли да я преместят.
- Хубаво. - Хендли, две от плочките са счупени.
- Нужни са ни нови. - Има някви в умивалнята на 113-та.
- Ще паснат идеално. - Хубаво.
Ще е малко сложничко, Дани.
Не и когато ти си се заел с организацията, Мак.
- Готови сме. - Достатъчно голям ли е?
Идеален е. Право през центъра на основата.
Да си пожелаем късмет, Дани.
Защо 17?
Този е седемнадесетия тунел, който Дани започва.
Всичко наред ли е?
Добра е.
Много добре.
Махайте се! Разпръснете се!
Ти не си си в бараката? Какво правиш тук?
Чистя.
- А ти? - Къпя се. Имах нужда от душ.
Аз го наблюдавам. Охрана съм му.
Облечете си топли дрехи. Може да прекарате навън цялата нощ.
Не. Категорично, не. Виж, успяхме да притъпим вниманието на глупаците точно както каза.
Но нещо малко като това и нещата могат да ни се изплъзнат от контрол.
- Айвс, няма ли да седнеш? - Здравейте, сър.
Здравейте.Това е дивизионен командир Бартлет, Капитан Хилтс.
Лейтенант Мак Доналд.
Разбрах, че двамата планирате светкавично бягство.
Къде чухте това... сър?
Мак Доналд. Работата на Мак е да знае всичко което става в лагера.
Мислим, че е добре да го обсъдим.
Защо? Това е само работа на двама мъже.
Предполага се всеки в лагера предварително да сподели намеренията си за бягство
с отряден командир Бартлет, който е тук.
Ние естествено не искаме да ви се месим.
Просто... Добре, какъв вид бягство планирате?
Ще се промъкнем през нощта до петното Открих близо до огражденията - сляпо петно.
След това ще копаем надолу, разстилайки пръста отгоре така, че да не се дига прах,
и тогава ще караме само напред.
Айвс е тунелджията, така, че той ще копае напред избутвайки пръста назад.
Аз ще я избутвам зад мен, така ще прокопаем земята като двойка къртици.
Преминем ли огражденията, напряко през откритото пространство, в гората и сме избягали.
Добре...
Кога възнамеряваш да пробвате?
- Кога възнамеряваш да пробваш? - O, тази вечер.
Хилтс, може би сега не е подходящото време за такъв вид неща.
Вижте, сър, от три години съм по затворите ,
а сега съм твърде близо до успешно бягство.
Светкавично бягство за мен, или забравете.
Ще стане. Знам, че ще стане.
Успех.
Благодаря.
- Хилтс, а... как дишаш? - Имаме метални пръчки със заострени краища.
С тях правим въздушни отвори докато се придвижваме напред.
Лека нощ, сър.
Защо никой не се е сетил за това преди?
Толкова е просто, че е чак брилянтно
Но в случай на провал глупаците ще се насочат към нас.
Не знам. Може би трябва и да сме хитри.
Ако спрем всички опити,
това може само да ги убеди, че сме предприели направа на тунел.
Надявам се да успеят. Ако не, ще бъдат в изолатора за ужасно дълго време.
- Хубаво е, а? - Дани, направо е прекрасно.
- Тази пръст е от двора. - Тази е от тунела.
Където и да я сложим, ще я забележат от километри.
Може да я сложим под бараките. Пръстта там е по тъмна.
Това е първото място на което поровете ще проверят. Вчера видях един да надзърта.
Може да я изсушим до същия цвят.
- Има 50 тона от нея. - Просто мислех на глас.
Ако ще мислиш, за бога, мисли с разсъдъка си.
Къде е проклетия Ашли-Пит?
Не може да разрушим пръстта нито да я изядем.
Единственото което можем да направим е да я замаскираме.
До този извод стигам и аз.
Не са ли те учили на точност в "Кралската авиация"?
Няма да повярваш, но мисля, че имам решение на въпроса.
Проблемът е, че трябва някак си да се отървем от пръста в тунела на двора.
Това го знам.
Би ли внимавал?
Сега...
пълниш тези торбички с пръстта от тунела.
След това, ги слагаш в панталоните,
и отиваш да се пошляеш из двора
където издърпваш тези връвчици от джобовете си.
и пръста излиза през крачолите.
- Eрик, това е добро. - Всичко което трябва да се направи е да я разпръснете.
Ако не сглупите по някакъв начин, поровете няма да забележат нищо.
Брилянтно е. Какво мислиш, Роджър?
- Утре ще опитаме. - Вече пробвах. Става.
Mак, това е което ще правим.
- Малък подарък от Том, сър. - Благодаря, Нимо.
Хубава градинка си имате, сър.
Добре. Забързайте.
Забавете.
Сър.
Моля, господа, продължавайте. Това е само рутинна проверка.
- Добро утро, Дивизионен командир. - Добро утро, сър.
Съжалявам, че почвата тук не е най-подходящата за заниманията ви.
Ще се оправим, сър.
Трябва да кажа, че съм изненадан от обхвата на тази дейност, капитане.
- Доволен, разбира се, но и изненадан. - Изненадан ли, полковник?
Летците са джентълмени, а не селяци ровещи в земята. Така, че съм изненадан.
Англичаните са ревностни градинари.
O, да, но чак цветя. Не е ли така?
Не можете да ядете цветя, полковник.
Добрe казано.
Имам лошото предчувствие, че знае какво точно правим.
- Може би знае. - Не го мислиш, нали?
Ако знае, скоро ще разберем.
- Добро утро, Боб. - Анди.
Ето. Сега, да видим.
Бисквити, два пакета.
Кафе, две кутии.
Телешки бульон, един буркан.
Цигари, шест пакета.
Ягодовия конфитюр от Соренс. Конфитюра от касис на Кавендиш.
и мармалад от мен.
Датско масло от Фон Лугер. Освободих го от снабдителя на стола.
O, да. Холандски шоколад. Два броя.
С това се изчерпва дарената храна за цялата организация.
Сега, първото нещо от което се нуждаем е новият формат на разрешенията за пътуване.
Фалшификаторите нямат представа как изглежда.
Ще видя какво мога да направя.
И, разбира се, всякви други лични карти, лични хартии,
и документи до които се докопаш.
- Всичко, което да ни свърши работа, Боб. - Добре.
Успех.
Луис, къде по дяволите е помпата за въздух?
Търпението е добродетел, Роджър.
Да, знам, Но копачите могат да работят само когато трапа е отворен,
и това ни бави доста.
- Завършена ли е? - Разбира се.
- Защо не е поставена? - Работим по въздухопроводите в момента.
- Добре, кога ще са готови? - Един или два дни.
- Дали работи? - Разбира се, че работи.
- Ще имаме ли достатъчно въздух? - Повече отколкото е нужно.
Мак.
Прекрасно.
Поставете я най-късно до утре вечер.
- Имаш ли огънче? - Да.
Благодаря.
- Красиво е, нали? - Да.
O, съжалявам. Искаш ли?
Ще я изпуша после, когато ми свърши наряда. Благодаря.
Вероятно имаш и съквартиранти, а?
- Прекрасен ден. - Да, но мисля, че по късно може да завали.
Не, не.
Червени небеса сутрин, морякът трябва да е нащрек.
Червени небеса вечер, моряка им се възхищава.
Снощи небето беше червено.
Не съм чувал това преди.
Научих го като бой скаут.
- Бил си бой скаут? Аз също. - Наистина ли?
- Да. Имам 19 значки за заслуги. - Моите са 20.
Заработвах двадесетата си, когато правителството забрани скаутите
и ме изпрати в "Хитлер Ют".
Вернер, смяташ ли да останеш в армията след войната?
Не. Не съм достатъчно добър.
- А и зъбите ми... - Зъбите ли?
Да. Мога такива истории да ти разправя за зъбите си
че да ти настръхнат косите.
Зъболекарят ни тук е касапин.
Но не казвай на никой, че съм ти казал.
Войникът има право да се оплаква.
В твоята армия може би, но тук...
Малко критика... и си на Източния фронт.
Така ли? Ужасно.
Това е ужасно.
Вернер.
Защо не отидем в стаята ми
По-добре, не. Ако Страшвиц ме види...
Смятах да направя кафе.
Истинско кафе.
Кафе, кафе, кафе.
Къде ли е?
Баба ми продължава да ми праща разни неща.
O, да. Ето. Вземи.
Да. Задръж го.
Не. Трябва да тръгвам.
Всичко е наред. Можеш да го задържиш. Ние сме приятели.
Заедно в изолатора ще станем приятели. Трябва да рапортувам за това.
Не те разбирам. Да рапортуваш за какво? Че двамата сме си говорили в стаята ми?
- Трябва да тръгвам. - O, ето. Всичко е наред. Виж, задръж го.
Никога няма да мога да го изям всичкото. Изядох колкото мога да изям.
Съжалявам. Добре. Забрави за това.
Сигурен съм, че всички помните чуруликането на пойните птици.
Да обърнем внимание на тази птица -свраката.
Lanius nubicus. Голямата сврака.
Свраката набожда враговете си на остриетата на бодливите храсти.
Не е с особено привлекателен характер, както виждате. Да обърнем внимание на окраската.
Черна окраска, от главата до опашката.
Черна задница, черна корона с подчертана лъскавина и бяла линия над окото.
Свраката живее в леко залесени страни...
A, Хендли. Сядай. Ще намериш пособията си за рисуване на масата.
Свраката живее в леко залесени страни , маслинени горички и градини.
Хендли, птиците ли са те ангажирали в момента?
Да. Навъртай се и ти. Можеш да понаучиш нещо.
Имам по-добри неща за правене отколкото да рисувам птички.
Песента и представлява монотонна последователност от дразнещи, жални ноти.
Сега, нека я погледнем по-внимателно. Има кръгла форма...
Urlaubsschein. Разрешение за преминаване през фронта. Ето още едно.
Кое е фалшивото?
- Това. - Точно така.
И двете са фалшиви.
Това което ни задържа в момента е новия образец на пропуска за пътуване.
- Нямаме идея как изглеждат. - Ето един.
И военна карта.
И...
- Ausweis. - Да.
- Разрешение за разположение на собственост на Райха. - Билет до Оден.
Изглежда това са документите на пора за следващата седмица.
Получаваш шестица по шестобалната за това.
- Благодаря, сър. Погрижете се добре за тях. - От къде ги добара?
Взех ги назаем.
Време е да знаем точния брой на екипировката, Роджър,
Предполагам, че работим главно по служебни униформи.
Мога да направя закопчаването двойно,единично,
а също и да го изтегля надолу.
Ревери. Мога да направя няколко неща с тях.
Мога да ги направя дълбоки, ето така или да ги дигна, ето така.
Това е нещо по което работим в момента.
O, да. Копчетата?
Хвърли им един поглед. С този тук съм готов, Роджър.
А този тук съм го боядисал с мастило.
Доста добре. Какво има, Роджър?
За глупаците ще е вълнуващо преживяване, ако попаднат тук.
Това е в района на Сорен. Сега, започнах работа с други материали.
Това одеало.
Особено райето. Удивително е.
- Палта. - Да.
Имам момчета работещи върху тези из целия лагер.
Тези военни дрехи... Страхувам се, че са малко късички.
Ще трябва да накарам момчетата да го преправят в някакъв вид работно облекло.
Калъфка за одеало.
Сега, това го преправих в наистина хубава малка жилетка.
- Доста спретната. Боядисана, разбира се. - Разбира се.
Виж това, Роджър.
Сега, този плат за одеала, ще го изстържем докато стане гладък,
и след това ще го боядисаме с боя за обувки.
Кадифе задигнато от Хендли. Надявах се да имаме повече от него.
- Откъде за Бога ги взе? - От Хендли.
- А той от къде ги е взел? - И аз го попитах това.
- И той какво ти каза? - "Не питай."
Нека ти покажа някои от връхните дрехи Работя над това.
Добро утро, Хилтс.
Ако сте тук да разберете дали пак ще се пробвам, отговорът е "Да".
- Кога? - След 17 дни. на 7-ми юли.
- По тъмно. - Правилно.
Айвс с тебе ли ще е?
Да, ако иска.
Разбираш ли, че Айвс е близо до точката на пречупване?
Да.
- По-добре е за него да избяга през тунел? - По-безопасно е.
Правилно.
Възможно е един човек да премине през загражданията и дори да успее да избяга,
но факт е, че има значителен брой хора в този лагер освен теб
които се опитват да избягат.
Радвам се за тях.
Нещо става - мога да го почувствам -
и става точно край мен Отряден командир.
- Казвам се Роджър. - Добре, Роджър.
Ти си Върджил, нали?
Хилтс. Наричай ме Хилтс.
Да, добре, както казах, Хилтс,
имаме карта на Германия главна карта, това е.
Имаме цялата нужна информация за пътищата за бягство извън Германия.
Но това което нямаме е...
ясна представа какво има на 500 ярда отвъд тези дървета.
Опитахме с всеки от глупаците в лагера. Но нищо.
Трябва да знаем точното местоположение на градчето.
Искаме да знаем къде да попаднем на главните пътища.
Къде са полицейските управления, къде слагат блокадите си.
И най-важното от всичко, трябва да знаем как да стигнем от тук
до гарата.
Не. Категорично, не. Когато мина през телта,
Няма да тръгна да ви правя карти.
Ще бъда толкова далеч, че дори да стрелят по мен с гаубица няма и да чуете.
- Разбираемо. - Напълно.
Искам да кажа, Бих искал да ви помогна, но...
Интригуваща идея.
- Колко човека ще бягате? - 250.
250?
Да.
Ти си луд. И ти също.
250 човека да се разхождат надолу по пътя просто така.
Някои по пътя, някои с влак, из цялата страна.
Ще имат подправени документи, дрехи,
карти, компаси, дажби.
Ще дигнете по тревога всеки глупак в страната.
Всеки който може да държи вила ще бъде навън да ви търси.
Глупаците ще се впуснат и ще ви сграбчат толкова бързо, че свят ще ви се извие.
Да, хубаво, благодаря, във всеки случай.
- Ако мога да ви помогна с нещо за тунела, кажете ми. - Много мило от твоя страна.
По всяко време.
Чакайте. Нали не смятате сериозно, че ако мина през загражденията
успея да се измъкна и не ме пипнат,
сам ще се върна и ще се оставя да ме тикнат в изолатора
за да можете да получите нужната ви информация?
Да. В моята работа понякога трябва да моля хората да правят странни неща.
- Ще ти дадем централно място. - Не бих направил това и за собствената си майка.
- Не те виня. - Добре, тогава.
- Напълно разбираемо е. - Добре, тогава.
Да, добре, благодаря, Хилтс.
Шах.
Хер Хендли, Аз...
Всичко е наред. Блайт е приятел.
- Какво има, Вернер? - Портфейла ми, документите ми, личната ми карта.
Няма ги. Загубих ги. Всичките.
Загубил си е портфейла.
Разбираш ли какво ще стане, ако Страшвиц научи?
- На Руския фронт. - Скъпи, скъпи.
Претърсих всяко място, всяко.
Трябва да съм ги загубил, докато съм бил тук.
- Не. - Да.
Виж, казах ти, че сме приятели. Ще ги открием.
O, благодаря ти, Хер Хендли.
Вернер.
Не сега. Ще изглежда малко странно
ако ни видят двамата с теб да се ровим наоколо по това време.
Виж, аз ще ги намеря. Обещавам ти, че ще ги намеря дори, ако се наложи да обърна тази стая наопаки.
- Благодаря ти. - Няма нищо.
- Вернер. - Да?
Можеш да ми направиш една малка услуга.
Фотоапарат.
Искаме да си направим малко снимки. Знаеш как е... за спомен.
35 милиметров с леща 2.8 за снимки в план.
За снимки в близък план.
Вернер, за снимки в близък план.
Кажи ми когато намериш.
Този Вернер е откачено момче, но ми харесва.
Шах и мат.
Кога ще е готова въздушната ни помпа?
-Ще е готова утре. - Изоставаш от разписанието.
- Как върви, Дани? - Зле.
- Зле ли? - Днеска, три пъти.
Уили, добре ли си?
Дърпай!
Ще трябва да укрепиш целия проклет тунел, Роджър.Всичките 100 метра от него.
Четири пъти за днеска.
Няма да можем да преминем по него. Трябват ни още дърва.
Това е доста дървен материал, Роджър. Можеш ли да го намериш?
Ще го намерим. Трябва да го намерим.
Ще натоваря Хендли с тази задача, и новият който пристигна тази сутрин.
Добре, Уили.
- Как върви при покривните работници горе? - Свалят всяка четвърта.
Продължавай.
Проклето пеене. Никога не съм работил толкова през живота си. Здрасти, Хилтс.
Кажи, Кевъндиш...
Няма значение.
Подарък от приятелчето ни Вернер.
Възхитително.
Просто възхитително.
Снимките ще станат добре.
Хората на Ашли-Пит.
Поискаха разрешение да изхвърлят малко пръст на тавана.
Том стигна вече зад този дървен кол, сър.
- Хари, разбира се е по-къс. - Колко остава до дърветата?
Преценихме ги на 15 метра, сър.
- По тъмно на 7-ми... - 8-ми или 9-ти.
Слънцето изгрява по-рано през август.
Добро утро.
Ето го пак.
Защо изкупува всички картофи в лагера?
Поразпитвах наоколо, но не открих нищо.
Хилтс и Хендли се заключват всяка нощ.
Понякога Гоф е с тях. А през останалите вечери пази навън.
Мак, ще затворим Дик и Хари. Замразяваме работата по тях.
Ще вложим всички усилия в Том в посока дърветата.
Добре, Роджър.