ЗАКУСКА НА ПЛУТОН (2005)
"Няколко глави от живота ми" от Патрик Брейдън Котенцето
Хей, коте, ще ми пуснеш ли довечера?
Иска ли питане, момчета. Вратата ми е винаги отворена.
Заповядайте всички.
Мина ви меракът май, наивни, натопорчени работници с потници.
Не всички хора са сладурчета.
Не всички могат да разберат историята на Патрик Брейдън,
по прякор Котенцето, който обикаля модните подиуми
с лице, огряно от светкавици, докато възкликва:
"Снимай ми хубавия профил, муци."
Роден съм, сладурче, в малко градче на ирландската граница.
Подхвърлили ме на чужд праг и само червеношийките знаят защо.
Но те бездруго знаят всичко.
Тези червеногърдести клюкарки.
Знаят всяка тайна зад всяко дантелено перденце.
ГЛАВА 1 В КОЯТО МЕ ИЗОСТАВЯТ
Погледни зад теб!
Лоша работа.
Майчице!
Да се махаме.
Представете си, червеношийките бяха нападнали каймака, отче.
Все пак е Коледа.
Хареса ли ви закуската?
Ще се приготвям за службата. Бог да ви благослови.
Напоследък не е на себе си.
Наистина не е. - Откак напусна русата икономка.
Онази, която приличаше на филмова звезда с къдриците си.
Мици Гейнор!
ГЛАВА 2 ОБУВКИТЕ НА ПРИЕМНАТА МИ МАЙКА
Точно каквото ми трябва. Розов корал.
Атмосферата е очарователна.
Може ли? - Разбира се.
Заповядайте на канапенцето. - Защо не?
Г-н Лавджой ще ви приеме след миг. Точно поздравява щастливата двойка.
Желаете ли шампанско? - Шампанско... това вече е нещо.
Парче от сватбената торта? - Не, току-що закусих.
Официалните ми обувки! Безсрамник! - По-силно, мамо.
Всички ни ще посрамиш! - Трябва ли да ме търкаш толкова?
Ще те изкарам цял град да те види! - Обещаваш ли?
Пребий го, мамо!
Кажи: Не съм момиче. - Не съм момиче.
Момче съм, а не момиче. - Както трябва го кажи! Накарай го!
Разби ми сърцето от първия ден, в който те приех.
Брат Барнабас каза, че ще те пробва за футболния отбор. Прочети това.
ФУТБОЛ
И обиждам майка ми. - А не бива, синко.
Как я наричаш? - Космат задник.
Космат задник и миризлива дупка.
И путара...
ГЛАВА 3 МОИТЕ ПРИЯТЕЛИ – ВЪВЕДЕНИЕ
Не мърдай от там. Не бива да продължаваш.
Не бива да псуваш, иначе ще те ликвидирам.
Предупредих те, землянино. Сега трябва да умреш.
Кренвирш, не мърдай! - Моля те, не стреляй.
Лорънс, бързо! - Не сега, зает съм!
Бързо! - Имам работа.
Майчице, пукнах. - За Ирландия ли?
Не се сърдете, но съвсем сте изперкали.
Играеш ли, или не, Брейдън? - Умри за Ирландия, землянино.
Хайде, стреляй, англичанино.
Следва ослепителният Фийли със смокинг,
цилиндър и очила "Гучи". - Мадам...
Ето го и него. Майка ти ще дойде след малко.
ГЛАВА 4 МАЙКА МИ – ВЪВЕДЕНИЕ
Как са Патрик и семейство Брейдън? - Добре са, г-н Фийли.
Особено майка ми, където и да е тя.
Значи някой ти е казал. - Не е нужно.
Брейдън Косматия задник ми го натяква всеки ден.
Извинете, г-н Фийли.
Веднъж видях майка ти, истинската,
доста след като замина.
Беше в Лондон.
Вършех една работа за Джини Маккилън.
Прибирах се от Пикадили.
И тя мина покрай мен. Самата Ейли Бъргин.
Прекрасна като в деня, когато си замина.
Говорихте ли с нея? Какво ви каза?
Извиках, но тя не ме чу.
Лондон я погълна.
Най-красивото момиче в града ни.
Най-големият град в света е погълнал майка ми...
А баща ми? - Не знам, синко, сложно е.
Как изглежда тя?
Мици Гейнор, синко. Така изглеждаше.
Същинска Мици.
Мици Гейнор.
ГЛАВА 5 БАЩА МИ – ВЪВЕДЕНИЕ
Изплатете на г-жа Брейдън 91 лири.
Да ми го вкарат в косматия задник!
В името на Отца, Сина и Светия дух, амин.
Имало едно време...
едно красиво момиче на име Ейли Бъргин.
То много приличало на филмовата звезда Мици Гейнор,
онази, която изпя: "Ще измия този мъж от косата си."
Тя отишла в Лондон, най-големия град на света,
който я погълнал.
Но преди да се изпари яко дим,
мисля, че е работила като икономка на свещеник.
Поправете ме, ако греша.
Възможно е да бъркам.
Исках само адреса й.
...между По и Апенините климатът никога не се променя.
ГЛАВА 6 В КОЯТО МЕ РАЗБИРАТ ПОГРЕШНО
Ако погледнете някоя стара къща,
изправила се насред маранята и прахта,
веднага ще се вдъхновите.
Когато пишете есетата си за мен тази сутрин,
сами изберете темата. Може да се казва
"Аз воювах редом с Майкъл Колинс"
или "Аз бях гаджето на Дракула"
или дори "Ден от живота на един стар ботуш".
Имате един час, започвайте сега.
Закуската е сервирана.
Бог да ни благослови...
Бог да ни благослови, ето ви и вас.
Отбеляза бодро отец Лиъм,
като отвори вратата на девойката,
която поразително приличаше на Мици Гейнор.
Вие ли замествате г-жа Макглин? - Да, отче.
Съсипа я това лумбаго.
Надявам се скоро да е на крак. - Господ здраве да й дава.
Но я ми кажете, дали си въобразявам,
или вие ми приличате на някого?
Когато тя забеляза набъбването под черните му панталони...
Как бих могла?
Като знам, че вашият палав чеп, непослушник такъв,
чака най-малката покана да сътвори пакости. Долу, малкият!
А се постарах да се дегизирам като обикновена дърта слугиня...
...вместо като напарфюмирано видение
на име Мици Гейнор,
с ореол от руси къдри,
което може да подпали слабините на всеки мъж.
Нося стандартната униформа, отче. Синя престилка с връзки на гърба.
Бежови чорапогащи с цвят на престоял чай.
Мрежа за коса, която казва на всички палавници да мируват
и да не надигат глава днес.
Мирувай и си казвай молитвите! Закуска, отче?
С най-голямо удоволствие.
Но малкият палавник е изобретателен
и колкото и да му повтаряш,
не иска да мирува в гащите.
Старата престилка и бежовите чорапи може би щяха да го укротят,
ако проклетата мазнина не пръскаше толкова.
Вече не издържам.
Готов съм да отида в затвора за още една порция, Ейли.
Веднага ще ви изпържа, отче.
Чувала ли си вица за Фъстъка на изповед?
Мисля, че не, отче.
Свещеникът казал на младежа: "И ти ли хвърляш фъстъци в реката?"
На което младежът отвърнал: "Не, отче, аз съм Фъстъка."
Вицът не е кой знае какво, но тя се смя ли, смя.
Смя се, докато накрая се разплака.
Развях си фустата пред попчето.
Да се махам, преди потиснатата му сексуалност да експлодира.
Боже, той полетя!
И в миг полите му я погълнаха.
Отче, това друг виц ли е? Олеле, заболя ме!
Франк Синатра едва ли прави такива неща. Или Вик Дамоун.
Леле, как се подмокрих отдолу. Какво ми правите там?
Да не ме подмивате с течен сапун?
Но тя скоро разбра, че не е било течен сапун.
Край.
Не беше никакъв течен сапун.
"Ще му подпали слабините."
Как смееш!
Когато казах да развиете литературните си умения,
нямах предвид това. Защо си го написал?
Мисля, че е много поучително, сър.
За младите момичета в смъртна опасност.
Напусни кабинета, Брейдън! При директора!
Здравейте, ученици, казвам се г-ца Котенце
и ще ви разкажа за опасностите, които грозят слугинките на пастора,
особено ако приличат на Мици Гейнор.
Ние искаме да ти помогнем, Патрик. Може би не го осъзнаваш.
Напротив, отче.
Ако смяташ, че има начин да ти помогнем...
Има нещо, отче.
Ако може вместо физическо, да уча домакинство и ръкоделие.
Смяташ ли, че това ще ти помогне да се концентрираш върху ученето?
Патрик? - Наричайте ме Котенце.
Котенце ли? - Патрик Брейдън Котенцето.
На Свети Котенце.
Няма такъв светия, Патрик.
Но има свети Котен.
И някои са го наричали, или дали не беше нея... Котенце.
Свети Котенце? - Да.
Ученик на свети Патрик.
И като него е носил рокля. Космата рокля.
Съвсем й е съсипала кожата.
За сестра ти ли са, Патрик? - Да.
Нужен й е малко блясък.
Като на всички нас.
ГЛАВА 8 ЦЕНАТА НА ТАНЦА
Мамо, изтощена съм.
Поне имаш работа, за разлика от този нехранимайко.
Още едно оплакване от училище. Лошо ти се пише, младежо.
Мамичко? Ще ми дадеш ли пари за танци и кафе?
Пари за танци и кафе?
Ти за милионерка ли ме смяташ?
Защо просто не ми дадеш парите и не млъкнеш, дърто кречетало?
На ти, и друг път да не искаш.
Много ти благодаря, мамичко.
Не, не и не. - Защо?
Не съм длъжен да ти давам обяснения, но ето ти две причини: Той и тя.
Не сме длъжни да търпим това, Пади.
Яхал ли си някога мъж? - Веднъж яхнах един, дето е яхал.
Майната ви.
Майки, викни момчетата.
Предупреждавам ви, изчезвайте.
Хайде, момчета, отиваме в "Глен".
Извинявайте, ще ни закарате ли?
ГЛАВА 9 АСТРАЛНАТА МАГИСТРАЛА
Друидите, мой човек, пазели границата с отвъдното.
Знаели всичко за континуума на пространството и времето.
Не, Лорънс, моля ви. - Отвори му очите.
Какво виждаш, братле? - Кренвирши.
А звезди? - Звезди и кренвирши.
Ей за това иде реч.
Трябва да надникнеш под повърхността.
Аз виждам четири зелени полета. Едното е пълно с британски войници.
Не задълго. - Без политика.
Рицарите на отвъдното не я допускат. Задръства астралната магистрала.
Защо се наричате Рицари на отвъдното?
Защото пазим границата между това, което е пред нас,
и това, което остава зад гърба ни.
Когато яхна железния кон, да не мислите, че летя по шосето?
Летя от миналото към бъдещето с друид на гърба си.
Друид мъж или друид жена? - Все едно.
Важно е пътуването.
Знаеш ли къде сме тръгнали? - Къде?
Ще обиколим звездите, ще стигнем до Марс
и накрая ще закусим на Плутон.
Плуто ли?
Не Плуто кучето, а Плутон планетата.
Кръстена от Пърсивал Лоуел и Уилям Пикъринг
на невидимия властелин на подземния свят.
Помисли си.
ГЛАВА 10 ПРОМЕНИ
Целуни ме, Джоузеф... - Ще те смачкам!
Е, момчета и момичета, време е за размисъл и молитви.
Вече сте забелязали, че телата ви се променят.
Каня ви да ни питате свободно за всичко, което ви безпокои.
Ще оставя кутията за въпроси пред олтара.
Не бива да се срамувате от нищо.
В крайна сметка, затова сме тук.
Няма да се подиграваш с мен! - Отче, причинявате ми болка!
Какво написа, Патрик? - Нищо.
Дали знае някое място, където променят пола.
Позор! Опозори ни пред целия град!
Как можа, Пади! Мама има слабо сърце!
Господи, ръката ми!
Тя не ми е майка. - Какво каза?
Съжалявам, Каз, прости ми, мамо. - Престани, Патрик!
Няма ли да ни оставиш на мира? - Не исках да те нараня, Каз.
Всички сме преживели тежки мигове. - Махни си лапите, изчадие такова!
Какъв е смисълът?
Направих каквото можах. Време е да хващам пътя.
Случайно да сте към Скотсфийлд? - Ще свирим там довечера.
Скачай отзад. - Благодаря.
ГЛАВА 11 МОХОУКИТЕ – ВЪВЕДЕНИЕ
Какво мислиш за бунтовете в Белфаст? - Мисля, че е пълен терор.
Да, терор над гражданите.
Едва ли даваш пет пари, хубавецо. - Знам колко е сериозно.
Няма да ни пречупят, нали? Ще ги обесим от тавана.
Ще ги хвърлим от хеликоптера. Ще им заврем електроди отзад.
Недейте така, г-н... - Томахавка. Били Томахавката.
Приятно ми е, г-н Томахавка.
Ти май не знаеш кой съм, нали?
Не съм имал честта. - Чухте ли, момчета?
Не е чувал за Били Томахавката и "Мохоуките".
Имаш ли къде да спиш, Пади?
Или да те наричам Патрик?
Наричай ме Котенце, скъпи. - Котенце?
На свети Котен.
Той или тя бил ученик на свети Патрик.
Имаш ли къде да пренощуваш?
Боя се, че мама ме изхвърли.
Можеш да спиш във фургона. Не е кой знае какво, но...
Г-н Томахавка...
Благодаря ви.
Няма защо, Котенце.
Тръгвам за хотела, Котенце.
Ако остана, момчетата ще ме разберат погрешно.
Не, трябва да вървя. - Моля те, недей.
Трябва, Котенце, наистина.
Били, ела тук.
Песента на Боби Голдсбъро.
С нея заспивах.
Жена му умира.
Той се прибира и я открива мъртва.
Котенце, трябва да си вървя.
Наистина трябва.
Ако си заминал с бандата
и като се прибереш у дома ме откриеш на пода...
като жената на Боби.
И какво? - Ще ме заведеш ли в болницата?
Разбира се, Котенце. - Как мечтая за това!
Сега разбирам някои неща.
Къде смятате, че изчезна, когато бяхме в Сан Франциско?
Дори ще ти нося цветя.
Рози ли?
О, Били... - Котенце...
Питам те, Били Боби, добри мъжо, какво е индианска банда без скуоу?
Скуоу?
ГЛАВА 12 КАРИЕРАТА МИ В ШОУБИЗНЕСА
Името ви, моля? - Пади Котенцето, а твоето, боецо?
Веднага разбрах, че си Котенце.
А Джеронимо? - Знам ли? Аз съм тъп католик.
Застреляха 13 от вашите в Дери. Да си чул нещо?
13 боклука по-малко.
Разкарай се.
Вървете си у дома, мръсни убийци!
Махай се от сцената, тъпа кучко!
Патрик...
Не знам как да ти го кажа. Момчетата от бандата недоволстват.
Смятат, че не ни трябва скуоу. - Може и да са прави.
Според тях не излиза добре. Толкова време сме заедно.
Съжалявам.
Но имам малко предложение за теб. - Пръстен ли?
О, Патрик...
Казах ти да не ме наричаш така.
Извинявай, Котенце.
Боби Били...
ще ми носиш ли сладки?
Разбира се. - Какви?
Захарни. - Не, шоколадови.
ГЛАВА 13 ТАЙНИ МЕСТЕНЦА
Беше на майка ми. Тя ми го завеща.
Никой не живее тук, а трябва да се наглежда.
Какво ще кажеш? - Домът на мечтите и копнежите.
Не е точно дом. Но кажи ми какво мислиш.
Да си имаме малка къщурка с пещ и люлеещ се стол...
Може ли да идвам понякога, Котенце?
Разбира се, голям, силен, глупав Боби Голдсбъро.
Защо изобщо ме питаш?
Майчице мила!
Какво? - Коя е тая Даяна Рос?
Той не знае нищо. - И така да си остане.
ГЛАВА 14 МНОГО, МНОГО СЕРИОЗНО
Може ли поне очилата ми да са розови?
Поне това приеми сериозно.
Сериозно, сериозно... - Скоро ще стане.
Какво толкова, Чарли? Продадох няколко нелегални вестника!
Не си ми жена! - Не ме лъжи, Ъруин. Не ти вярвам.
В нищо не съм замесен. Само им продавам вестниците.
Никой пет пари не дава. Но скоро ще дадат.
Ако ме лъжеш, ще те зарежа! - Много важно!
Изтеглете се от пътя. Наближава военна машина.
Моля всички да се отдръпнат от червения ван.
Може да е заложена бомба.
Назад!
Оставете на армията да се оправи.
Напуснете улицата! Изтеглете се!
Отдръпнете се за ваша собствена безопасност.
Това е Далек!
Екстерминатора!
Пръст при пръста, прах при прахта,
докато нашият Отец не ни призове.
Нека се помолим за нашия брат Лорънс.
Исус каза: "Аз съм възкресението и животът.
Този, който вярва в Мен, ще живее и в смъртта."
Отче наш, който Си на Небето, да се свети името Ти,
да пребъде царството Ти, както на Небето, така и на Земята.
Дай ни хляба наш насъщни...
ГЛАВА 15 ДЪЛБОКИ ВОДИ
Сериозно, значи. Време е за сериозно пролетно чистене.
Знаеш ли какво ми причини? Ти не познаваш тези хора.
Да не се караме за това, Били. - Млъкни!
Господи, какво ще правя сега?
Кажи им, че съм правил пролетно чистене.
Къде са те, Пади? Кажи ми!
Какво имаш предвид, скъпи? - Къде са пушките, проклета кучко!
Работата е сериозна!
Внезапно всички станахте много сериозни.
Не се шегувам, Патрик! Къде са? - Казах ти да ме наричаш Котенце.
Не ме познаваш, не знаеш къде съм.
Ако се появят, нищо не им казвай.
Нито дума. - Както кажеш, скъпи.
Опитваш се да надскочиш себе си.
Представа си нямаш за какво става дума.
Напротив, всичко разбирам.
И знам, че ме излъга за розите и шоколадовите сладки.
Но ми беше хубаво.
Взривиха бомбата тук.
Дали твоите приятели републиканците са доволни от постигнатото?
Какви ги дрънкаш? Републиканците нямат нищо общо.
Защо ще взривяват южен град?
Разбра ли, Чарли?
Ако не ме искаш повече, само кажи.
ГЛАВА 16, В КОЯТО НАДСКАЧАМ СЕБЕ СИ
Отвори вратата!
Не мога, махайте се. Елате утре сутрин.
Отваряй веднага проклетата врата! - Добре де.
Къде ги е сложил? - Страхувам се, че не разбирам.
Пушките, педалче, къде са?
Били ги зарови отвън за по-безопасно.
Тук няма никакви пушки!
Може и да са тук... - Проклетият педал ни се подиграва!
Ще му отрежа главата!
Предайте сбогом от мен на приятелите ми Чарли и Ъруин.
Кой Ъруин? - Ъруин Кер, доброволецът.
Откъде познаваш Ъруин Кер? - Няма значение, стреляйте.
Бездруго нямам за какво да живея.
Зарежи го тоя побъркан педал. Няма да хабим патрона.
Другите може да убивате, а педали не, така ли?
Предупреждавам те! Да не си надрусан?
Де да бях. Намира ли ви се нещо?
Надскачаш себе си, слънчице.
Само това чувам. "Надскачаш себе си."
За Бога, сигурно ви се намира един излишен патрон.
ГЛАВА 17 ОТМЪЩЕНИЕТО
Къде отиваме? - Ние удряме вас, вие – нас.
Бомбата е правена тук и прекарана през границата.
Боби Андерсън обича да убива католици.
Това ще е последната му бомба. - Остави двигателя да работи.
О, Боже!
Дай газ!
Какво вони така? - Да не се напика?
Какви ги вършиш, Кер?
Нали не говориш сериозно? - Мразя тази дума.
Ти не познаваш жива душа в Лондон. - Интересува ме само една душа.
Мислиш ли, че ще я намериш? - Колко Ейли Бъргин може да има...
А ако си е сменила името? - Няма как да си смени очите.
Как ще се оправяш?
Свети Антоний ще ме води.
ГЛАВА 18 – В КОЯТО ОСТАВЯМ СКРЪБНИЯ ХАМЛЕТ ЗАД ГЪРБА СИ
И ПРЕКОСЯВАМ РАЗВЪЛНУВАНИЯ ДИВ ОКЕАН
Пристигаш в града, който никога не спи, и мислиш, че е отворено,
но се оказва, че всичко спи. - Моля?
Всъщност търся майка си Ейли Бъргин, която изчезна.
Имаме две Бъргин през 1956 г. Елън Бъргин и Бъргин с инициал Е.
Трябва да е тя. Една от двете.
Първата е от Олдгейт, а втората – от Източен Лондон.
Ще се върнете ли после у дома? - Разбира се. Може и тя да дойде.
Синко, обещай ми нещо.
Пази се. - Разбира се, г-жо Хендерсън.
ГЛАВА 19 НА УЛИЦАТА, КЪДЕТО ЖИВЕЕШ?
Не, приятел, тези къщи отдавна ги събориха.
ГЛАВА 20 ВЪЛШЕБНА ПРИКАЗКА
Самият той.
Крайно време беше.
За работата ли си дошъл, малкият?
Каква работа? - В шоубизнеса трябва да си в час.
Тоя номер не върви при Стивънсън. - Кой е Стивънсън?
Само се прави на началник. Кралските ВВС, как не!
Ирландец си, нали? - Тайрилийн, графство Кевън.
Хайде тогава, изпей нещо.
Ставаш. Да видим танца.
Влизам.
Скок, едно, скок, две, скок, едно-две-три.
Врът-врът-врът, пляс-пляс-пляс. Ясно?
Скачай с десния.
Да ви видя.
Покажи му, България.
Достатъчно, назначен си.
Отивам при хлапетата. Сутрин в 9 ч. да си тук.
Казах ти, че ти отговаряш за крокета. Счупил си ги!
Писна ми!
Ще ти дам едно ВВС! Нищо не съм счупил!
Не ме доближавай!
Ще ги счупя в гърба ти!
Ще ме обвинява, че съм ги счупил! Ще ми ги удържа от заплатата!
Веднъж ме изигра така, но край! - Достатъчно, Джон Джо.
Я се скрий. Не знаеш с кого си имаш работа.
Знаеш ли как ми викаха в пандиза? Оня, дето спира влака.
Надскачаш себе си. - Пак ли?
Трябва да им покажеш кой си. Ако ти се отварят,
накарай ги да съжалят, че са се родили. Искаш ли още едно?
Искам безалкохолно шампанско. - Дадено, Петкане.
Томи, едно безалкохолно шампанско и една бира.
Който е посмял да прецака Джон Джо, му е било за последно! Капиш?
Той е от Кевън.
Къде е Кевън? - До Монахан.
Отивам да разтоваря. Ако искаш да се включиш, свирни.
Не ме оставяй, чичко България.
Не можеш да спиш тук, сладур.
Нямаш ли си дом?
Отвън има таксита.
Май имам една малка елфска къщичка на Уимбълдън Комън.
ГЛАВА 21 ПАРФЮМ
Търси си бачкане другаде. На този тротоар пише моето име.
И как се казваш? Паве ли?
Казвам се "Ще ти издера очите и ще ти отхапя носа",
ако не се махнеш от моя терен.
Здрасти, любовнико. - Тормозят ли те, синко?
Не, просто се представихме.
Изчезвай, мръсен педал!
Тя се казва "Ще ти издера очите и ще ти отхапя носа".
А аз съм Патриша Котенцето. - Приятно ми е.
И какво правиш тук? - Търся Призрачната дама.
Попаднал си на подходящата улица.
Да не се казва улица "Призрачна дама"?
Може би. И коя е тази дама? - Майка ми. Така я наричам,
за да се преструвам, че тази история се е случила на някой друг.
Защо трябва да се преструваш?
Иначе ще се разплача и никога няма да спра.
Аз ще пресуша сълзите ти. - Наистина ли?
Много сте любезен. - Наистина ще ги пресуша.
С какво се занимаваш? - С туй-онуй. Пея по малко.
И за какво обичаш да пееш? - За истинската любов.
Много хубаво. А намерил ли си я?
Мисля, че веднъж я бях намерил.
Ето една песен за истинската любов.
Чувал ли си я?
Хубава е, нали? - Обичам любовните песни.
Свали го.
Не ти ли харесва? - Свали го и бъди добро момче.
Както кажете, господине.
Сега не е ли по-удобно? - Да, сър.
Разбира се, малки приятелю.
Ето, докосни я.
Хубавата старомодна коприна.
Вземи. - Благодаря.
Красива е.
Харесва ли ти? - Прекрасна е.
Но дали истинската любов спаси Котенцето от лапите на звяра?
Не, спаси го скъпоценният му парфюм за 2 лири и 99 пенса,
който си купи, преди да напусне Ирландия.
НЯМА ЛИ НАДЕЖДА ЗА КОТЕНЦЕТО?
ГЛАВА 22 В КОЯТО КОТЕНЦЕТО НАМИРА НАДЕЖДА
Простете, че ви прекъсвам. Добре ли сте, госпожице?
Да, благодаря.
Просто съм преуморена.
От четири часа седите тук.
Да, заета съм.
Заета ли?
Пиша книжката си.
Книжка ли?
И каква книжка?
Детективски трилър. За една изчезнала дама.
Може ли да знам как се казва?
Да. Казва се...
"Следи в карамела".
Не, шегувам се, още няма име.
Не знам как ще свърши. Дали мистерията ще се разкрие.
А дамата има ли си име?
Призрачната дама.
Истинското й име е Ейли Бъргин. Тя е моята майка.
Един ден замина за града, който никога не спи.
Смяташ, че е в Лондон ли? - Знам го.
Фантастично.
Фантастичната история на Ейли Бъргин.
Нямам търпение да чуя края.
Още не сте чули началото. - И за това нямам търпение.
И вие ли сте писател? - Не, за Бога.
Нещо подобно, може би.
Чудя се какво ли...
Вие сте магьосник! - Бърти Вон на вашите услуги.
Първото, което ще ти кажа, скъпи Бърти,
е, че изобщо не приличаш на Марлон Брандо.
Всички си имаме лоши дни.
Разкажи ми за Призрачната дама. - А ти какво ще сториш за мен?
Ще те поканя на представлението си. - Разбрахме се, г-н Маг.
Докъде бяхме... до Призрачната дама.
Ейли Бъргин пристигнала в Дъблин и разбрала, че има четири часа,
докато корабът й отплава...
ГЛАВА 23 МОЯТА ШОУ КАРИЕРА – ВТОРА ЧАСТ
Погледнете, няма драскотина. Благодаря, скъпа.
Изберете си карта.
Има ли желаещи? Изберете си карта, мадам.
О, Господи! - Виж ти!
Мисля, че избрахте 101 купи!
Благодаря, аз ще се погрижа.
Времето, разбира се...
Очевидно не спира, прекрасни хора.
Хайде, помогнете ми.
Кой иска да се срещне с Великия часовник?
Здравейте, млада госпожице.
Каква ли история се крие зад тези красиви сини очи?
Как се казвате, госпожице? - Патриша Брейди Котенцето.
И откъде сте, мила моя? - От Ирландия.
Гледайте часовника, скъпа Патриша.
Целият свят е в него.
Тик-так...
Люш-люш.
И смея да кажа... зън-зън.
Нека Великият часовник ви води.
Какво ви доведе в нашия метрополис?
Търся моята майчица.
И къде отиде мама? - Градът я погълна.
Виж ти...
Той постъпва така с мнозина.
Но знаеш ли, Патриша...
Мисля, че виждам майка ти. - Къде?
На онази маса до джубокса.
Като размисля, Патриша, това не е майка ти, а леля ти Айда.
Онова е майка ти.
Мамо!
Всъщност, Патриша, това е вторият ти братовчед Рони,
който току-що излезе от затвора.
Впрочем майка ти е тук,
горе на сцената.
Ела при мама.
Радвам се, че се върна при мен.
Мама няма да те оставя повече. - Никога.
Обещавам, никога.
Добре ли си, скъпа?
Хората със слаби сърца да затворят очи.
О, Боже...
Добре ли си, Котенце?
Разби ми сърцето.
Виждам къде е проблемът.
Благодаря, Купидоне.
ГЛАВА 24 ПРИЗРАЧНИТЕ ДАМИ
Освен всичко друго, Призрачната дама осъзна,
че в града, който никога не спи... - Какво осъзна тя, Котенце?
Осъзна, че всички любовни песни, които някога е слушала,
са само песни. - Какво лошо има в това?
Нищо, ако не им вярваш. Но тя вярваше.
Вярваше във вълшебните вечери.
Вярваше, че малко облаче е минало над нея и е заплакало над лехата й.
Вярваше дори, че я очаква вълшебна закуска.
Къде? - На Плутон.
На тайнствения, леден Плутон.
Котенце, много отдавна взех решение.
И какво реши?
Че не съм роден за сантименти.
Но ако някога си позволя да се увлека,
то ще е по момиче като теб.
Бърти, има нещо, което трябва да ти призная.
Или по-правилно е да кажа,
че ще е по някое момиче,
което не е на милион километри... - Моля те, недей.
...от това място.
Какво има, принцесо?
Виждаш ли, Бърти...
Аз не съм... - Да?
Аз не съм момиче. - Това го знам, принцесо.
Наистина ли? - Разбира се.
Исках да кажа, че ще е момиче като теб.
Мисля, че виждам мама ето там.
Всъщност, тя току-що влезе.
Негодници!
Как смеете да се подигравате с нея!
Тръгвай с мен.
Чакай! Моля те, не ме оставяй.
Нали съм твоят Принц на магията?
Не си отивай. - И това ми било принц!
Той не е такъв човек.
За Бога, Пади, какво ти става? - Котенце!
ГЛАВА 25 РЕВОЛЮЦИИ
Извинете.
Джон Джо!
Не си ли вече чичко България? - Какви ти чичковци?
Сега съм съдия.
Цакат ми 30 долара на ден.
Търсят Мария Шотландска. Навит ли си?
Да ми отсекат главата ли? Има си хас.
Ето го и човека.
Усмивка.
Къде изчезна Ъруин? - При неговата проклета революция.
Как ги донесе? - В спалния чувал.
С такова маце няма заспиване.
Значи не си я виждал?
Някъде тук е. Сигурен съм, Чарли.
Огромен град е.
Изпускам Ъруин. - Защо?
Замислил е нещо.
Постоянно крие от мен.
Не дойде ли, само за да ме видиш?
Или е нещо, свързано с Ъруин?
Може да се каже.
Бременна съм.
Господи!
Той знае ли?
Знаеш какво го интересува.
Друго не ще и да чуе.
Не си дошла да родиш тук.
Дойдох да го махна.
Трябва да му кажеш.
Не мога.
Той се е побъркал. Толкова е...
Е, как са бездомните?
Добре са си.
Затова не спи по цяла нощ.
За каузата на бездомните. Нали, Ъруин?
ГЛАВА 26 АБОРТЪТ
Не мога да го родя, нали? - Не.
Не можеш.
Ъруин е замесен в нещо опасно. - Знам.
Какво бъдеще го чака? Нали ме разбираш?
Ще е природно бедствие. Като мен.
Сега ви моля да прочетете тази брошура.
Обяснява всички аспекти на прекратяването на бременността.
Прекратяване ли? Тук аборти ли се правят?
Разбира се. - Мислех, че е клиника за родилки.
Очевидно е размислила.
Каза, че ще е природно бедствие като теб.
Може и по-зле.
Но аз те обичам, бедствие такова.
Обещай да не изчезнеш отново. - Няма.
Кажи му. - Какво да ми каже?
Чарли отива при сандинистите. Нали?
Те са рок банда, нали? - Къде мога да те открия?
Пробвай на площад "Кеймбридж".
До скоро, Пади.
ГЛАВА 27 В КОЯТО СИ КЪСАМ ЧОРАПОГАЩНИКА
Навита ли си ми, кукло? - Не знам какво да кажа.
Боже, това е мъж! - Позна, Шерлок.
Искаш ли едно питие?
Кампари със сода, ако нямаш нищо против.
Естествено, че нямам. Иначе не бих те попитал.
Кампари със сода.
Благодаря.
Много е пълно тази вечер. - Да. Запалянковци ли са?
Не, кралски служители. - Войници, значи?
Връщат се от мисия. - В Кипър ли са били?
В шибания Ълстър.
Нямам нищо против ирландците. - Чух, че са много мили.
Може би.
Политиците прецакват всички ни.
Искаш ли да танцуваме?
С удоволствие.
Добре ли си? - Да.
Излъчваш напрежение.
Ще направиш ли нещо за мен? - Разбира се.
Нека те наричам Боби.
Боби кой? - Боби Голдсбъро.
Песента е негова.
Тогава ще бъда Боби.
"Достатъчно е да засадиш дръвче
и да ми подариш кученце,
и ще увисна на врата ти."
Отзад има още!
Повикайте още хора.
Който може да ходи, нека излиза.
Изведете колкото можете повече хора през вратата.
Ще те изнеса. - Чорапогащникът ми...
Скъсах си чорапогащника. - Важното е, че си жива.
Трябва да си купя нов. Няма начин.
Не мърдай!
Снимайте ми хубавия профил.
Дайте път!
"Кристиан Диор" са! Нужно ли е?
УСМИВКАТА НА УБИЕЦА ТРАВЕСТИТ?
Защо сте ми зачеркнали пениса?
Малко е за човека, който взриви 11 души, извратен боклук!
Мръсен ирландски убиец!
Мен ли викате? Защото не ви виждам.
Аз съм на милиони километри от тук, а Сириус е над главата ми.
Кажи му каквото иска да чуе!
Всички смятат, че тук е студено,
но всъщност е приятно топло.
На Плутон е много топло.
Не ни играй номера, Пади!
Знаем, че ти си сложил бомбата!
Естествено, че бях аз. Заложил съм стотици.
На ти!
Г-н полицай...
Ето ме!
Завийте наляво по Млечния път!
И карайте към Марс.
Не издържам повече! - Синко,
защо не подпишеш признание?
Признание ли? Да бяхте казали веднага.
Няма смисъл да си създаваме неприятности.
Разбира се. Нали всички сме приятели?
Да започнем с това къде беше на 17 октомври, четвъртък?
Бях в малката си бойна единица и работех с другарите си,
но под прикритие. - Прикритие ли?
ГЛАВА 28 КОТЕНЦЕТО СПАСЯВА СВЕТА
Сега си спомням всичко. Дайте ми лист и химикал.
Патриша Котенцето, по прякор Дълбокото гърло,
влезе в дълбоките задни части на републиканския сфинктер...
Въоръжена със секретния си антитерористичен спрей,
кръстен на любимото число на Габриел Коко Шанел.
Боже, колко й е писнало от черното.
Тези борци за свобода хабер си нямат от висша мода.
Зарядът ще бъде сложен тук, а пластината – там.
Има ли някой тук? - Защо просто не проговори?
Той ли го е направил, или не?
Държим го вече шест дни. Максимумът е седем.
Пади!
Добре ли си? - Прекрасно.
Кажи ни истината, Пади. Защо дойде тук?
Търсех някого. Търсех Ейли Бъргин.
Коя е Ейли Бъргин?
И тя е под прикритие. Големият град я погълна.
Тя може ли да ни помогне? - Може да помогне на мен.
Искаш ли да я намерим? Имаш ли адреса й?
Проверете "Къщата, която изчезна". - Къщата, която изчезна...
Всички полудяваме.
Сега ще се наспиш, Пади.
Май сбъркахме с теб.
Г-н полицай? - Какво?
Ако се приберете от работа и ме намерите на пода,
ще ме заведете ли в болницата? - Разбира се.
На ръце, както сега ли? - Ами да.
А ако не бях травестит терорист, би ли се оженил за мен?
О, Боже...
ГЛАВА 29 МОЯТА СЛАДКА КИЛИЙКА
Полицай Уолис ще е много доволен. Твърде дълго те задържахме.
Недейте. Точно започнах да свиквам.
Махни си главата от рамото ми.
Не можем да те задържим тук. Нямаме право.
Излизам в отпуск. Жена ми каза, че полудявам.
Само още един ден. - Невъзможно.
Половин ден, моля ви.
Може ли да те попитам нещо?
Защо искаш да останеш? Не виждам смисъл.
Тук се чувствам сигурен.
В килията понякога имам чувството,
че краката ми се изпаряват и плувам сам в пространството.
Това се нарича "галактическа самота".
Искам да имам дом.
Ще съм най-примерният затворник. Ще готвя, чистя, мета
и ще гладя всички униформи.
Страхувам се, че трябва да си вървиш.
ГЛАВА 30 ЛЮБОВТА Е МНОГО ПРЕКРАСНА
Дженифър Джоунс и Уилям Холдън.
Любовта е много прекрасна...
Бил ли си влюбен някога?
Веднъж мислех, че съм.
Той е бил късметлия.
Ще ти платя.
Ще ти дам каквото искаш.
Каквото и да поискаш, ще ти го дам.
Това е майка ми!
Извинете.
Здравейте, господине. Мога ли да ви помогна?
Готов съм да ви предложа всичко...
Мога да те арестувам. - Тогава ме закопчайте.
Влизай.
Този живот не е за младеж като теб.
Тогава ме отведи в сладката килийка. - Не.
Да не би да си обратен? Колко вълнуващо!
Не, много е сериозно, Патрик.
Естествено, всичко е сериозно.
Улицата ще те убие, Пади!
Знам.
Защо не си намериш работа?
Честно казано, никой не ме иска. - Предполагам.
По дяволите.
Ела с мен.
Няколко момичета напуснаха улицата.
Направиха си кооперация. - Какво е това?
Нещо като съюз.
Момичета, здравейте. Ела.
ГЛАВА 31 ПЕТ ДОБРИ МОМИЧЕТА – КООПЕРАЦИЯТА
Не е идеално, но е безопасно и законно.
Касандра. Богинята на разрушението.
Момичета, здравейте. Това е Патрик.
Той ми е приятел, бъдете мили. - Ние винаги сме мили.
Играеш ли покер?
Ще работиш ли с нас? - Надявам се, ако ме искате.
Тук се разбираме чудесно. Никакви номера.
Откъде си? - От Кевън.
Аз съм от Дъблин. - При нас ще ти хареса.
Скъпа Чарли, извинявай, че не съм ти писал скоро.
Дебелееш ли вече? Пиша ти новия си адрес.
"Ксанаду" на "Олд Комптън Стрийт". Добре дошла си по всяко време.
Спестявам като луд, за да дойда за събитието.
Остават четири месеца, две седмици и три дни.
Покажи ми цици. - Моля?
Какво е това? - Не всички имат големи цици.
Някои си имат само яйца на очи. - Яйца на очи ли?
Да, така им викат в Швеция. Има и френска дума.
Я ми я кажи. - Гаменчета.
Това съм аз. Гаменче с яйца на очи.
Колко струва кученцето във витрината?
Онова с навирената опашка...
Не навирена, а наперена.
Непознати господине, знам си песничката и залагам
Десет пъти колкото сте платили, че кученцето е навирило опашка.
А сега искам да чуя как лаеш.
Моля те, недей.
Както желаете, господине.
Рядко ми се случва. - Спокойно, времето е наше.
Някога познавах момче като теб. - Аз съм момиче, господине.
Момиче ли си? - Да.
Наричайте ме Патриша, така се казвам.
Може ли да ти разкажа една история, Патриша?
Обожавам историите. - Така ли?
Обожавам ги.
Особено мистериите. - Моля те, недей.
Добре, слушам внимателно.
Някога имало едно момче, което не познавало майка си и татко си.
Колко непоносимо тъжно. То тъжно ли било?
Не, напротив, често се смеело.
С онзи смях, който крие сълзите.
Може би смехът е бил единственият начин...
да се справи.
С какво да се справи? - С обстоятелствата.
Изглежда разбирате добре това момче.
Познавах баща му.
И?
И макар че баща му го обичаше страшно много,
никога не намери сили да каже на момчето колко много...
Никога не му каза колко много го обича.
Тази история не може да е истинска. - Защо?
Защо не е казал на момчето? - Не знаеше как.
Имаше думи за много неща, но за това не намери.
Две думи са достатъчни. - Понякога.
Понякога се казват лесно, а друг път е невъзможно.
Той обичаше и майката на момчето, което също бе немислимо.
Значи той не каза на момчето.
Не му каза и момчето замина за Англия.
А бащата...
Бащата имаше много време да мисли.
За всичко, което...
Което можеше да се случи.
Имаше цялото време на света, за да мисли.
И какво измисли?
Предположи, че момчето може би е дошло в Англия,
за да намери майка си.
И как се казваше майка му?
Ейли Бъргин.
Затова бащата реши да му каже къде може да я намери.
Къде да намери Призрачната дама?
Слушам ви.
Тя се ожени и си има деца. Може да не иска да го види.
Къде живее тя?
"Спенсър Райс" 19. В Килбърн.
Искам английски тоалет.
Консервативен, нещо в стил Маргарет Тачър.
Да излъчвам сила. Получава ли се?
Изглеждаш по-добре от нея. - Нали?
ГЛАВА 32 УЛИЦАТА, КЪДЕТО НАИСТИНА ЖИВЕЕШ
Мога ли да ви помогна?
Правя статистическо проучване за британските телекомуникации.
Тук ли е "Спенсър Райс" 19? - Това е моят адрес, ето го.
Не виждате ли номера? - Напротив.
Какво проучвате? - Телефоните.
Имате ли телефон? - Всеки има.
Не всеки, млади човече. Някои хора не могат да си позволят.
Ние можем. - Ясно.
Как се казваш? - Патрик.
Колко телефона имате, Патрик? - Защо не попитате майка ми?
Да, разбира се.
Къде да я намеря?
Мамо, една дама те търси...
Господи!
По-добре ли сте, мила? Чаша чай?
И какво проучвате?
Телефоните, мамо. - Сигурно сте от "Телеком".
Да, британските телекомуникации.
Няколко телефона ли имате? - Да, три.
В спалнята, в кухнята и в кабинета на Джефри.
Джефри? - Съпругът ми.
Извинете.
Често ли използвате телефона? - Много.
Лора не го затваря. - Лора?
Дъщеря ми. Тя е на 13 години.
Ти не говориш много по телефона. - Още не.
Е, госпожице... - Делия Джонсън.
Ако имате още въпроси, сте добре дошли.
Благодаря, това беше достатъчно.
Благодаря за чая. - Няма защо.
Защо нямаш униформа?
Не е задължително. - Телефонните техници имат.
Така ли? - Те не са ли от вашата фирма?
Разбира се. - Не знаят ли колко телефона имаме?
Те са от друг отдел. - Защо просто не ни се обадихте?
Личният контакт е много важен.
Младежо, имам чувството, че не съм ви много симпатична.
Напротив, много сте мила.
И ти си много мил. - Защо плачете?
Имам конюктивит.
Дадох адреса ти на отец Лиъм. Дано нямаш нищо против.
Той беше много мил с мен, а сега се нуждая от подкрепа.
Арестуваха ме за притежание на дрога. Използват ме, за да притиснат Ъруин.
Задържаха я за притежание и казаха,
че ще роди в затвора, ако не... - Какво?
Ако не им кажа за операцията.
Ти го направи. - Не, ти.
Аз не мога. Учил съм с брат му.
Чували ли сте вица за ирландеца? - Какъв ирландец...
ГЛАВА 33 О, СПРИ, СЪРЦЕ
Как да те наричам?
Отче.
Наричай ме отче. Влизай.
Не мога. - Молих се да се върнеш.
Намери ли я? - Да.
Може да се каже.
Къде е Чарли? - На горния етаж. Ела.
След затвора имаше проблеми у дома, затова я приютих.
Нищо не хапва. Направо се е стопила.
Дали би могъл да...
Къде спите вие? - Не ме мисли.
Ти ли си, Котенце?
Спокойно. - Застреляха го.
Сложили му чувал на главата.
Нашите ме изгониха. - Сега не мисли за това.
Бебето е най-важно.
Аз ще ти помогна.
Проклетите червеношийки бяха нападнали каймака, отче.
Сигурно са гладни, горките.
Имаш очите на майка си.
Знаеш ли го, Патрик? С цвета на океана отвъд Росис Пойнт.
Водили ли сте я там?
Много пъти.
Всичко можеше да е толкова различно.
Не говорете.
Знаеш ли кое е странното?
Отидох в Лондон да търся нея, а намерих теб.
ГЛАВА 34 ЛЕЛКИ
Отърва се. - Тя бе прекрасна жена.
Не пропускаше литургия.
Намерили й тумор колкото пъпеш. - Пъпеш?
Или беше грейпфрут... Бъркам ги.
Не сме благословени с голям избор, скъпи отче.
Има ли закон, според който бременните
трябва да се обличат като лелки? - Не съм чувал за такъв, Патрик.
Знаех си.
Може би това ще й вдъхне увереност.
Кадифе, като прекършена трева.
Вижте, отче.
Може ли да пробвам сребърната лисица?
За вас ли?
25 гащеризона в различен цвят и четири мечета, това го разбирам.
Но още не ми трябва количка. - Ще ти потрябва.
Откъде намери толкова пари? - От пеене.
Колко струва кученцето на витрината?
Онова с навирената опашка...
Навирена ли е, или наперена? - Навирена.
Не, чакай малко. - Отче!
Знаете ли песничката за кученцето с опашката?
Навирена или наперена беше? - Онази песен ли?
Наперена. Майка ти постоянно я тананикаше.
Майко мила!
Епископът трябва да вземе мерки. - Дреме му на епископа.
Какво каза тя? - На епископа не му дремело.
Каква мръсна уста!
Знаеш ли, Томас,
на моменти ми се иска да бях станал кондуктор.
ГЛАВА 35 БЪДНИ ВЕЧЕР
Патрик! Чарли!
Близо до леля ми Бети има болница.
ГЛАВА 36 ЩЕ МЕ РАЗКЪСА!
Там медицината е по-добра. Бездруго не мога да остана тук.
Нали ще идвате, отче?
Предложиха ми епархията в Килбърн. Често ще се виждаме.
Пази се.
Вие ми спасихте живота, отче.
И моя.
Голям огнеупорен човече...
Давай, Чарли! Напъвай!
Напъвам! Майната ти!
Напъвам!
Ще ме разкъса!
Къде е момчето? Какво ще ми кажеш?
Здравей. Ти си телефонната дама.
А ти си младежът от домакинството с много телефони.
Какво правиш тук? - Мама е на доктор.
Май й се пече кифла в камината.
Искаш да кажеш фурната, младежо. - Добре де, фурната.
Как ти беше името?
Призрачната дама. - Много странно име.
Знам, аз съм странна дама.
Това твоето бебе ли е? - Нейно е.
Прегледаха й камината.
Ето я мама.
Чарли, скъпа, това е... - Патрик.
Младият ми приятел Патрик. - Как ви е камината?
Камината ми е в отлично състояние. - И малката кифличка е добре.
Патрик, ето я майка ти. Върви при нея.
Предай й, че телефонната дама й пожелава
този път да е момиче. - Непременно.
Изобщо не прилича на Мици Гейнор. - Ти пък какво знаеш за Мици?
Нищо, но както казва Оскар Уайлд:
Обожавам празните приказки. Това е единствената тема, която владея.
преводач – неизвестен –