Да ти помогна ли?
Не, всичко съм приготвила.
Само ще се пооправя малко.
Ще взема вана.
Да подредя масата тогава?
Добре. Чудесно.
Искаш ли една бира...
...за ваната?
Да.
Много мило.
Вечерята ще е готова...
...след половин час.
Мислих си за това, как само преди няколко минути е бил тук.
Лежах там, където водата бе обливала тялото му...
...и това силно ме възбуждаше.
Вече всичко в Робърт Кинкейд...
...ми действаше възбуждащо.
Какво има?
Ти си зашаметяваща. Ако не възразяваш, че го казвам.
Направо изумително, ослепително, побъркващо зашеметяваща.
Здравей, Мадж.
Не, приготвях си...
...нещо за хапване.
Не, какво?
Да, чух за него.
Разбрах, че бил фотограф или нещо подобно.
Хипи ли? Не.
Така ли изглеждат хипитата?
Не, тъкмо се канех да вляза в банята, когато звънна, затова...
Те се връщат в петък.
Тогава ще ти се обадя.
Ако искаш да спра, кажи ми го сега.
Никой не иска такова нещо от теб.
''Каза ми, че няма да се извинява за онова, което ще се случи. ''
Какво ти е?
Ще ида да глътна малко въздух.
Отведи ме някъде.
Сега, на момента.Някъде...
...където си бил.
Някъде на другия край на света.
Какво ще кажеш за Италия?
Да.
И по-точно за Бари?
Да.
Разправи ми за оня път...
...когато си слязъл от влака.
Знаеш гарата.
Знаеш и малкото ресторантче с раирана тента насреща...
...там сервират ''аранкинос''.
Аранчинос.
Също и ''зеполис''. Да, знам го.
Там пих кафе.
Къде беше седнал...
...до врата или откъм църквата?
Седях откъм църквата.
Да, знам. И аз съм седяла там.
В един такъв ден...
...седях точно там. Беше много горещо...
...Бях пазарувала и около краката ми беше пълно с пакети.
Все трябваше да ги местя.
Ти ме караш да забравя историята си.
Щастливец съм значи.
Бях изпълнена с мисли за него...
...и не знаех какво да сторя с тях.
А той ги четеше всичките.
Каквото и да пожелаех в себе си...
...той го изпълняваше на мига.
В този момент...
...всичко, което си мислех, че важи за мен дотогава, изчезна.
Държах се като непозната жена.
И все пак бях повече самата аз от всякога преди.
Решихме да прекараме срядата извън Уитърсет...
...далеч от окръга Медисън.
Далеч от пасища, мостове, хора и предмети...
...до болка познати.
Оставихме се денят да ни носи накъдето пожелае.
Това Индия ли е? Красива е.
Виж тази снимка.
Погледни израженията им. Красиви са.
Сякаш към тях не е насочен фотоапарат.
Това не са просто снимки а истории.
Защо не издадеш колекция от фотографии?
Никой няма да я купи.
Защо говориш така?
Казаха ми го шестима издатели.
Не е голяма беда.
Каквото и да е онова...
...което утвърждава твореца пред света...
...аз не го притежавам.
Може би първо трябва да убедиш себе си, че си такъв.
Може би.
Може би трябва да попиташ себе си.
Какво е това?
Спомних си за него снощи, след като си тръгна.
Поръчаха ми го в Асизи.
За седмият ми рожден ден.
''Франческа.''
За теб е.
Приятел на Робърт, музикант, му бе казал за това заведение.
Робърт ме увери, че там няма да срещнем мои познати.
Благодаря.
Наздраве.
Какъв беше като млад?
Голяма беля.
- Защо? - Просто питам.
Защо беше беля?
Бях твърде избухлив.
А родителите ти? Какви бяха майка ти и баща ти?
Едва ли ще мога да направя това.
Кое?
Да сместя целия си живот от сега до петък.
- Къде беше? - В един бар в града.
Обади ли се на Бети?
Не е зле да го направиш.
Разбрах коя е Люси Дилейни.
Помниш ли семейство Дилейни от Хилкрест Роуд?
Да, но тя не почина ли?
Той се е оженил повторно за Люси Редфийлд.
Явно са имали връзка от години.
Първата г-жа Дилейни май е била истинско дърво.
Искаш да кажеш...
...че не е обичала секса?
Мама би могла да й помогне.
През всичките тези години се ядосвах, че не живея в някое място като Париж.
Аз съм могла просто да се върна в Айова.
Пиян ли си?
Не още.
Не искаш ли да те разходя малко?
Май така ще е най-добре.
Дай ключовете.
Аз ще карам.
Никога не съм изневерявал на Бети. Откакто сме женени де.
- А искало ли ти се е? - Само около хиляда пъти.
Какво да правя сега?
Защо онова, което е било добро за мама, да не е добро за мен?
Вбесява ме това...
...че прехвърлих 40-те.
От 20 години се измъчвам с този брак...
...защото съм научена, че нещата не се оставят по средата.
Нормалните хора не се развеждат. Не помня кога мъжът ми ме е любил тъй,
...че да се пренеса в Африка. Честно казано, май никога.
А сега откривам, че покрай домакинството, мама е опитала всички сладости.
Аз какво да кажа?
Направо съм стъписан.
Сякаш е изневерила на мен, а не на татко. Налудничаво, нали?
Когато си единствен син се чувстваш...
...като принц в кралство. Подсъзнателно си убеден...
...че на майка ти не е нужен секс, защото има теб.
Прав си, налудничаво е.
Ако е била тъй нещастна, защо не си е отишла?
Мога ли...
...аз да почета сега?
Изпуснах ли нещо важно?
Само дето го отвежда в спалнята си.
Татковата спалня?
Тая част можеш да я пропуснеш. Да четем...
...оттук.
''Робърт лежеше на леглото и спеше.
Аз изобщо не мигнах тая нощ.
Какво щеше да стане утре?
Той щеше да си отиде и всичко ново и неизвестно
...което ми бе станало тъй познато...
щеше да изчезне. ''
Добре ли спа?
Да, благодаря.
Радвам се.
- Още кафе? - Да.
Дано нямаш нищо против, че те питам, но смятам, че е редно.
Какво?
Тези твои приятелки по света... Как я караш с тях?
Виждаш ли ги отново или ги забравяш?
А може би от време на време им пишеш?
- Как се оправяш? - За какво говориш?
Искам да науча регламента, за да не ти нарушавам навиците.
Искаш ли конфитюр?
Какъв регламент? Нямам такива навици.
Нима така прие отношенията ни?
А как да ги приема?
От мен ли зависи да реша?
Ти си омъжена и не искаш да напуснеш съпруга си.
И защо да го напускам?
Заради човек, който има нужда от всички и от никого конкретно?
Какъв е смисълът? Подай маслото, ако обичаш.
Аз бях откровен с теб.
Да, напълно.
Имаш навика да не се нуждаеш от никого и от нищо, а той трудно се изкоренява.
Защо спиш тогава? Не ти трябва почивка.
Защо ядеш? Не ти трябва храна.
Какво правиш?
Може би не съм скроена да съм гражданин на света...
...който преживява всичко и нищо.
Откъде знаеш какво преживявам?
Познавам те.
Какво може да означава тая връзка за човек...
...привличан само от загадката? Който уж не е уплашен до смърт?
Да прекратим това.
След като си заминеш, аз ще седя тук до края на живота си...
...и ще се чудя какво ми се е случило и значело ли е нещо.
Ще се питам дали не си в кухнята на някоя румънска домакиня...
...и не и разправяш за разните си приятелки, включително за мен.
Какво да ти кажа?
Не искам нищо да казваш. Не искам нищо.
Аз пък искам да престанеш.
Добре.
Още яйца? Или да се чукаме за последно на линолеума.
- Няма да се извинявам. - Никой не те кара.
- Не чувствам вина. - Ти нищо не чувстваш. Точка.
Ти си избрал в живота ролята на воайор...
...на отшелник и на любовник, когато ти се прище.
А ние клетите трябва да сме благодарни на краткия миг... Върви по дяволите.
Не е човешко да си сам и да не се боиш.
Ти си лицемерен и фалшив.
Забранявам си да имам нужда от теб.
Защо?
Защото не мога да те имам.
Какво значение има това?
Нима не разбираш?
Робърт,не разбираш ли? Аз трябва да знам истината.
Трябва да я знам, иначе ще полудея.
Затова искам да ми кажеш.
Не мога възпитано да се преструвам, че е все едно.
Нито, че не чувствам онова, което чувствам...
...защото утре всичко ще свърши.
Ако съм направил нещо...
...за да те накарам да мислиш...
...че това между нас, не е нищо ново за мен...
...че е просто част от навиците ми...
...тогава те моля да ми простиш.
С какво е по-различно?
Когато се запитам...
...защо правя снимки...
...единственото обяснение, което намирам, е...
...че то е било, за да стигна до теб.
Сега ми изглежда, че всичко, което съм правил в живота си...
...е имало за цел да намеря теб.
Мисля си, как ще си тръгна утре...
...без теб...
Не ме пускай.
Боже мой, какво ще правим?
Къде ти е колата?
Зад плевнята. Ще...
...се кача горе.
- Здравей Мадж. - Изпекох сладкиш.
Пратих Флойд и момчето в града. Казах им...
...''Отивам на гости за цял ден и толкоз. ''
Той ме попита: ''А кой ще приготви обяд?''
Викам му:''Днес си взимам болнични. Яж в кръчмата.''
Да умреш от смях. Не посмя да гъкне.
Ама да не ти казвам, че снощи по никое време се прибра.
Не ти се обадих 2 дни, но покрай момчето съм все заета.
Чу ли се с Ричард? Боже, колко е горещо.
Да, горещо е.
Ела с мен.
Да заминем заедно.
Искаш ли една бира?
Не.
Ти няма да дойдеш с мен, нали?
Както и да го премислям, все стигам до извода...
...че не е редно.
За кого?
За всички.
Те няма да издържат на приказките.
И Ричард...
Ричард никога няма да се помири.
Това ще го пречупи. А той не го заслужава.
Никому не е сторил зло в живота си.
Може да се премести. Хората се местят.
Семейството му има тая ферма над сто години.
Той не знае как се живее другаде.
А децата ми...
Вече са големи. Сама каза, че почти не говорят с теб.
Така е, не говорят много.
Но Каролин е едва на 16.
Съвсем скоро и предстои да открие това тайнство.
Самата тя ще се влюби...
...и ще се опита да си изгради живот с някого.
Ако си тръгна...
...на какво ще я научи това?
Ами ние двамата?
Дълбоко в себе си...
...сигурно го знаеш...
...в мига, когато тръгнем оттук, всичко ще се промени.
Може да стане по-хубаво.
С каквото и разстояние да се отдалечим от тази къща...
...аз ще я нося у себе си.
И ще го чувствам всяка минута, когато сме заедно.
Ще започна да виня любовта си, задето ми носи такава болка.
И тогава, дори тези...
...прекрасни 4 дни...
...ще изглеждат омърсени, ще ни се виждат грешка.
Мислиш ли, че това, което ни се случи, става с всички?
А чувствата ни един към друг?
Та ние дори...
...не сме вече две отделни същества.
Някои цял живот търсят това и не го откриват.
Други не подозират, че съществува.
Нима искаш да ме убедиш...
.. че така е правилно да се постъпи? Да се откажем?
Ние сме това, което избираме в живота си, Робърт.
Ти не разбираш.
Не разбираш ли?
Когато жената е направила избор...
...да се омъжи и да има деца...
...в известен смисъл живота й започва, но в друг спира.
Изграждаш си живот от подробности...
...а после спираш на място...
...за да могат децата ти да се движат напред. И щом излетят...
...отнасят със себе си живота ти от подробности.
От теб се очаква отново да се задвижиш...
...но ти не помниш вече какво те е движило.
Отдавна никой не те е питал, дори ти самата.
Изобщо не очакваш, че ще дойде такава любов.
Но сега вече я имаш...
Да. И искам да я запазя завинаги.
Искам вечно да те обичам, както сега, но...
...ако заминем...
...ще изгубим любовта.
Не мога да залича цял един живот...
...за да започна нов.
Мога само да съхраня чувството ни...
...дълбоко в себе си.
Ти трябва да ми помогнеш.
Не отричай щастието ни.
Не го пропилявай.
Може би наистина чувстваш това, а може би не.
Може да ти влияе тази къща.
Може би утре, когато се върнат, ще видиш нещата по друг начин.
- Не мислиш ли,че е възможно? - Не знам.
Ще бъда тук още няколко дни.
Може и после да говорим. Не бързай да решаваш сега.
Робърт, не прави това.
Не искам да се сбогуваме сега.
Нека не взимаме решение.
Може да размислиш.
Като се видим, може да си промениш намерението.
Ако стане така, ти трябва да решаваш...
...защото аз не мога.
Ще го кажа само веднъж.
Не съм го изричал никога преди.
Такава сигурност човек усеща веднъж в живота си.
Виж!
- Получи наградата. - Не можех да го продам.
Разбирам те. Знаех, че ще спечелиш.
- Добро момиче. Гордея се с теб. - Благодаря.
- Здравей, мамо. - Здравей, скъпи.
- Храни ли се добре? - Храних се.
Здравей. Как си?
Бързо се прибрахте.
- Много беше весело. - Гладен ли си?
Сготвих ти любимото ядене.
Панаирът беше чудесен.
Вие се върнахте,
а с вас...
...и животът ми от подробности.
Минаха ден-два и при всяка мисъл за него...
...се появяваше някаква спасителна задача...
...която ме отдалечаваше от онези четири дни.
Чувствах се благодарна.
И защитена.
- Какво искаш за вечеря? - Защо не направиш месно руло?
За миг не знаех къде се намирам.
В ума ми се стрелна мисъл, че той всъщност не ме иска.
Че му е лесно да обърне гръб и да замине.
Робърт се наклони да вземе нещо от жабката.
Преди 8 дни, когато направи това...
...ръката му докосна коляното ми.
Преди седмица бях в Де Мойн и си купувах нова рокля.
Тази кола е дошла отдалеч.
Чак от Вашингтон.
Сигурно е фотографът, за когото говореха в кафенето.
Какво чака той?
Хайде.
О, не.
Думите бяха вътре у мен.
''Сбърках,Робърт. Сбърках, че останах, но не мога да тръгна.
Пак ще ти обясня защо.
А ти пак ми кажи защо трябва да замина.''
Чувах отново и отново гласа му:
''Такава сигурност човек усеща веднъж в живота си. ''
Какво ти е?
Моля те, кажи ми какво ти става?
След минута ще ми мине.
Татко, не си купил каквато трябва храна за кравите.
Онази вечер бях благодарна за мълчанието.
Разбрах, че любовта не се подчинява на очакванията ми.
Тя е едно абсолютно тайнство.
Чувството ни с Робърт нямаше...
...да се запази, ако бяхме заедно.
А онова, което ме свързваше с Ричард, щеше да изчезне при раздялата ни.
Ала как само копнеех да го споделя.
И как би се променил животът ни, ако го бях сторила?
Дали някой друг би съумял да схване цялата красота?
Аз съм Франческа Джонсън.
И аз...
Срамувам се, че не Ви посетих по-рано.
Може би момента не е подходящ? Заета сте?
Не, съвсем не.
''С Люси станахме неразделни.
Странното е, че чак години по-късно й казах за Робърт.
Но някак си нейното присъствие ми носеше усещането...
...че мога да си позволя...
...да мисля за него...
...да продължа да го обичам.
Целият град ни одумваше, но нас не ни беше грижа.
Нито пък повлияха на баща ви. ''
Време е.
По-добре ли си сега?
Да, по-добре си.
Фани.
Искам само да ти кажа...
...Аз знаех, че ти си имаш своите мечти.
Мъчно ми е, че не можах да ги осъществя за теб.
Толкова много те обичам.
След смъртта на баща ви опитах да открия Робърт...
...но той беше напуснал Nаtiоnаl Gеоgrарhiс.
Никой не знаеше къде е.
Единствената ми връзка с него бяха нашите общи места.
Посещавах ги всяка година...
.. на рождения си ден.
Един ден получих писмо и колетче от адвоката му.
Ден не е минал без да мисля за него.
Той бе прав, че вече не сме две отделни същества.
Бяхме неразделно свързани помежду си.
Ако не беше той...
...не бих издържала тези години във фермата.
Помниш ли роклята, която ми искаше, Каролин?
Онази, за която казваше, че никога не обличам?
Може да е смешно...
...но за мен беше, като да отида на кино във венчална рокля.
След като прочетете всичко това...
...надявам се ще разберете, защо искам да бъда кремирана.
Не са бълнувания на побъркана старица.
Отдадох живота си на семейството.
Остатъка от мен искам да дам на Робърт.
Здравей, татко.
Може ли да поговорим?
Имам ли право да знам, къде беше цяла нощ?
Щастлива ли си с мен, Бети?
Защото аз го искам.
Повече от всичко.
Здравей, Стив. Аз съм.
Добре съм.
А ти?
Трябва да поговорим.
Защо не сега?
Не, реших да остана тук известно време.
Не зная колко дълго.
Не, не съм сърдита, Стив.
Съвсем не съм сърдита.
Дадох неговата книга с фотографии на Люси.
Ако ви интересува, погледнете я.
Ако думите ми не са ви изяснили всичко...
...може би снимките му ще го сторят.
Та нали тъкмо творците най-добре ни обясняват живота.
Обичам и двама ви...
...от цялото си сърце.
Направете каквото е нужно, за да сте щастливи.
В живота има толкова красота.
Желая ви всичко хубаво, деца мои.
Субтитри: Flаshltd