1962. november 30, péntek
A felébredés ezekkel a szavakkal kezdődik: vagyok és most.
Jennifer, nem mondom el újra.
Az elmúlt 8 hónapban fájdalmas volt felébredni.
Lassan érzékelem, hogy még mindig itt vagyok.
Sosem szerettem az ébredést.
Sosem ébredtem mosollyal az arcomon, mint Jim.
Néha meg tudtam volna verni, annyira boldog volt reggelente.
Azt mondogattam neki, hogy csak az őrültek kezdik boldogan a napot,
csak az őrültek nem néznek szembe az igazsággal.
A most nem most van.
Mint egy hidegzuhany. Egy nappal később van.
Egy évvel később van.
Előbb vagy utóbb, eljön.
Csak kinevetett és adott egy csókot.
Időbe telik, míg George válik belőlem.
Időbe telik, mire úgy tudok viselkedni, ahogy az elvárható.
Mire felöltözöm és kifényezem a cipőm,
már a tökéletes George vagyok.
Tudom, milyen szerepet kell játszanom.
A tükörből visszabámuló arc inkább
egy kínos helyzetbe került férfié.
Csak vészeld át a napot.
Egy kicsit melodramatikus.
De...
Összetörték a szívem.
Mintha süllyednék, fuldokolnék,
nem kapok levegőt.
- Nem mondasz semmit? - Viccelsz? Csodálatos.
Mit csinálsz?
Fejezd be.
Nem hiszem, hogy kész vagy egy üvegházban lakni.
Függönyök, öregember.
Te mondod mindig, hogy láthatatlanok vagyunk.
Nem pont erre gondoltam.
Életemben először, nem látom a jövőm.
Minden egyes nap rohanás.
Ma eldöntöttem, ez másképp lesz.
Végre. Itt egész nap esik.
Egész nap a hívásodra vártam.
Elnézést, félretárcsázhattam. Mr. George Falconert keresem.
Elnézést, más hívását vártam. Jó számot hívott.
- Miben segíthetek? - Harold Ackerley vagyok.
Jim unokatestvére.
Persze. Jó estét, Mr. Ackerley.
Rossz hírt kell közölnöm.
Autóbaleset történt.
Baleset?
Sok hó esett és az utak jegesek.
Jim hazafele tartott, amikor elvesztette az uralmát a kocsi felett.
Valószínűleg azonnal meghalt.
Tegnap este történt, a szülei nem akarták felhívni.
Értem.
Nem tudják, hogy felhívtam.
De úgy gondoltam, tudnia kell.
Köszönöm.
Biztos megrázta a hír. Mint minket is.
Igen.
- Lesz szertartás? - Holnapután.
Akkor le is tenném, és
foglalok repülőjegyet.
A szertartás csak a család részére van.
Csak családnak, persze.
Köszönöm a hívását.
- Mr. Ackerley? - Igen?
- Megkérdezhetném, mi történt a kutyákkal? - A kutyákkal?
Volt vele egy kutya, de az meghalt. Volt másik is?
Igen, egy szuka.
Nem tudom, sajnálom.
Nem említettek másik kutyát.
- Köszönöm a hívását, Mr. Ackerley. - Viszhall, Mr. Falconer.
Szia, Charley.
Honnan tudtad, hogy én vagyok az?
Charlotte, senki se hív reggel 8 előtt.
Nem hívtalak túl korán, ugye? Morcos a hangod.
Nem, csak fáj a fejem.
Akartalak is hívni. Túl késő lemondani a ma estét?
Nem, dehogy. Nem láttalak egész héten.
- Már alig várom, hogy lássalak. - Tudom, bocs.
Tehát ma este találkozunk.
Mennem kell. Elkésem a munkából.
Hívlak az iskolából.
Rendben, akkor szia.
- Szia, kicsim. - Szia, öregember.
Jó reggelt, Mr. George.
Uram, rosszul néz ki.
Jó reggelt, Alva. Nem aludtam valami jól.
Elfelejtette kivenni a kenyeret a fagyasztóból.
Így marad friss.
Ma reggel túl friss volt.
Van néhány újság az asztalomon,
azok maradjanak úgy. Ne nyúljon hozzájuk.
- Attól félek, kifolyt a tinta az ágyamra. - Semmi gond, uram.
- Alva? - Igen, uram?
Köszönöm, maga csodálatos.
A kormány továbbra is megfigyeli
a Kubában állomásozó szovjet csapatokat.
Az elmúlt hetek bizonyítékai
alapján megállapíthatjuk....
- Falconer professzor? - Igen?
Ma egy diák elkérte a címét.
A címemet?
- Megadta neki? - Igen, uram.
Megadtam.
Remélem nem gond.
Nem szabadott volna, de annyira kedves volt.
Mielőtt...
Jól néz ki a haja, jól áll magának.
Mindig olyan szép.
Üde.
Szép a mosolya.
- D'arpege? - Uram?
Nagyon szép.
Több rakétatámadás...
- Jó reggelt, Don. - Jó reggelt, George.
Jó reggelt, George.
Jó reggelt, Grant.
Rosszul nézel ki. Mit csináltál?
Nézz körül, Grant.
A legtöbb diáknak aktatologató állása lesz,
kólaszürcsölő, TV-t bámuló gyerekeket nevelnek, akik
amint elkezdenek beszélni, TV dallamokat énekelnek
- és kalapáccsal dolgokat vernek szét. - Megijesztesz, George.
Ne mondd, hogy az összes tanítványod könnyű eset.
Úgy merednek rám az előadáson, mintha
egy teljesen másik nyelven beszélnék.
Miért is ne pusztuljunk ki mind.
Az egészet egy viccként fogod fel.
Az atombomba támadás már valódi.
Nem értem, hogy nem érdekelhet.
Komolyan mondod, ugye?
Igen, komolyan.
George, elolvastad a cikket, amit a bunkerekről adtam?
A mienk majdnem kész. Három vállalkozó dolgozott rajta,
így egyik sem tudja mi az.
Kívülről fákat teszek köré, hogy senki se tudjon róla.
Tényleg?
Ha megtudják, hogy neked jobb a bunkered, akkor
mindenki hozzád akar majd menekülni.
És?
Ha az oroszok atombombát dobnak a fejünkre, nem lesz idő az érzelgésre.
Ha nem lesz rá idő, akkor
én nem is akarok abban a világban élni.
És múlnak az évek.
Remélem mind elolvasták
a Huxley regényt, amit 3 hete adtam fel.
Hogyan kapcsolódik a cím a sztorihoz?
- Igen, Mr. Mong. - Nem kapcsolódik.
Egy gazdag fickóról szól, aki túl öreg egy lányhoz...
Russ.
Russ?
Igen, Mr. Hirsch.
A 79-es oldalon, Mr. Propter azt mondja, hogy
a Bibliában a "minden ok nélkül gyűlöltek" a legbutább mondat.
Tehát a nácik okkal gyűlölték a zsidókat?
- Huxley antiszemita? - Nem.
Nem, Mr. Huxley nem antiszemita.
Természetesen a nácik tévedtek.
De az ő gyűlöletük okkal történt.
Csak nem az volt az igazi ok.
Csak beképzelték.
Igazából féltek.
Egy pillanatra felejtsük el a zsidókat.
Gondoljunk egy másik kisebbségre.
Amit szinte észre sem veszünk.
Sok kisebbség van, például a szőkék.
A szeplősök.
De csak akkor gondolunk rájuk, ha
veszélyesek az emberekre.
Valós, vagy kitalált veszély.
Innen a félelem.
Ha a kisebbség láthatatlan,
annál nagyobb a félelem.
A félelem miatt üldözik a kisebbségeket.
Ezért van mindig ok.
Az ok a félelem.
A kisebbségek is emberek.
Mint mi.
Látom, nem tudtok követni.
Ma nem beszélünk Huxley-ról többet,
inkább beszéljünk a félelemről.
A félelem az igazi ellenségünk.
A félelem átveszi a hatalmat.
A társadalmunkat ezzel próbálják manipulálni.
A politikusok így házalnak a politikával.
A Madison Avenue így sóz ránk mindenfélét.
Gondoljatok bele.
Félünk, hogy megtámadnak.
Félünk, hogy kommunisták leselkednek ránk.
Félünk, hogy egy kis, karibi ország
nem hisz bennünk, veszélyes lehet ránk.
Félünk, hogy a feketék átveszik a hatalmat.
Félünk Elvis Presley csípőjétől.
Ez talán még igaz is.
Félünk, hogy a leheletünk tönkreteszi a kapcsolatainkat.
Félünk, hogy megöregszünk.
Senkit sem érdekel majd, amit mondunk.
Jó hétvégét.
Uram! Beszélhetnénk egy percet?
Miért nem mindig így tartja az óráját?
Nem ment valami jól.
A félelem sokszor eszembe jut.
Nem beszélhet róla bárkivel, mert hülyének nézik.
- Lois-szal sem? - Szerintem ő semmitől sem fél.
Mindenki fél valamitől, Kenny.
Mitől fél, uram?
A kocsiktól.
Hogyan élhet Los Angeles-ben, ha fél a kocsiktól?
Nehezen.
Néha a félelmeim elhatalmasodnak rajtam.
Pánikba esem, és félek, hogy felrobbanok.
- Kérdezhetek valamit, uram? - Mondja.
Szokott drogozni?
- Hány évesnek nézek ki? - Drogozott már valaha?
Persze, Kenny.
Mit szedett?
Kétlem, hogy ezt az egyetemen kellene megbeszélnünk, Mr. Potter.
Néha csak így élem túl.
- Próbálta már a meszkalint? - Nem a kedvencem.
Amikor azt szedtem, leborotváltam a szemöldököm. Nem állt jól.
- Uram? - A tükörbe néztem.
Nagy hiba, ha belőtted magad.
Úgy láttam, mintha a szemöldököm túl nagy lenne.
És már le is borotváltam.
Hat hétig ragtapasszal jártam, amíg vissza nem nőtt.
Elég kínos volt.
- Utána nem próbálta ki újra? - Kenny, hallottad, amit mondtam?
Leborotváltam a szemöldököm.
Tapasztalatot akartam szerezni Mr. Potter, nem rendszert csinálni belőle.
Ha szeretné belőni magát, nálam van narkó.
Komolyan gondolod?
Elnézést, nem szokott hozzá ehhez a fajta beszélgetéshez.
Miért mondod ezt?
Lois szerint maga a saját világában él. Mint ma reggel,
végighallgatta, miket mondunk Huxley-ról.
Nem mindenki.
Te nem szólaltál meg.
Magát figyeltem.
Csak mondtuk, aztán kijavított.
De nem mond el mindent.
Egy bizonyos pontig igaz lehet.
Nem akarok ilyennek tűnni.
Bizonyos dolgokat nem mondhatok el
az iskolában.
Valaki félreértené.
Ma megpróbáltam. Nem működött.
Mit akart venni, uram?
Semmit, a dékánhoz indultam.
Csak azért jött, hogy beszélgethessen velem?
- Miért ne? - Hát.
Ezért érdemel valamit.
Válasszon.
- Én állom. - Köszönöm.
Azt hittem, a kéket választja.
- Miért? - A kék a spiritualitás színe.
Ezt miből gondolod?
És te, a piros?
- A piros minek a színe? - Sok mindené.
Harag, bujaság.
Nem mondja.
Hát, akkor...
Később találkozunk.
Igen?
Mit csinálsz?
Nemsokára befejezek egy könyvet. Hogy telik a napod?
Jól.
Épp befejeztem a munkát, gondoltam megkérdezem, kérsz-e valamit este.
Kösz, aranyos vagy.
De kész vagyok.
Légy olyan kedves, és
hozz nekem gint, Tangueray-t. Imádom az üveg színét.
Imádod, ami benne van. Mikor jöjjek?
7-kor jó lenne, ha az megfelel.
Csodás. Akkor később.
Rendben. Szia, Geo.
Szia.
Csodálatos.
- Igen, Mr. Potter? - Megy valahova, uram?
Általában ezért ülnek az emberek kocsiba.
Úgy értem, nyaralni?
- Tessék? - Láttam, hogy kitakarította az irodáját.
Mit akarsz, Kenny?
Azt reméltem, egyszer beülhetnénk egy italra.
Miért?
Nem tudom, uram.
Talán, mert szeretné. Vagy
mert szüksége lenne egy barátra.
- Valóban? - Igen.
Igazuk lehet.
Majd egyszer. Késésben vagyok.
Köszönöm a meghívást.
És a mai beszélgetést.
Ne szedj maszkulint.
Üdv, Mr. Falconer.
- Hogy van? - Jól, köszönöm.
- A széfjét szeretné megnézni? - Igen.
Kövessen.
Itt is van, uram.
Itt írja alá, kérem.
- Köszönöm. - Köszönöm.
Mesélj nekem Charlotte-ról.
Mit szeretnél tudni?
Nem tudom. Bensőséges a kapcsolatotok.
Mintha valamikor jártatok volna.
- Nem feküdtél le vele, ugye? - De.
És?
Néhányszor fiatalabb korunkban.
Nem mondom, hogy semmit se jelentett,
de Charley-nak több volt.
Rég volt, Londonban.
Szeretem Charley-t.
- Közeli barátok voltunk, de ennyi. - Nem értem.
Ha nőkkel fekszel le, miért vagy velem?
Mert a férfiakba szeretek bele.
Mert beléd szerettem.
Fiatalkorában mindenki lefekszik nővel, nem?
- Én nem. - Csak ugratsz.
Nem.
Sosem érdekelt.
Nagyon modern vagy, nemde?
Ez volt az első, amit észrevettem rajtad, hogy
mennyire magabiztos vagy.
Ilyen fiatalon, hogy lehetsz ennyire magabiztos?
Magabiztosnak tűnök?
Természetesen, igen.
Befejeztem, köszönöm.
Igen, Mr. Falconer?
Segíthetek még valamiben?
Nem találom a csekk könyvem, és pénzre lenne szükségem.
Nem az én napom. Egy pillanat.
Anyu szerint a sűrű szemöldök ízléstelen, de a magáé tetszik.
A tied is szép.
Miért olyan szomorú? Szeretne találkozni Charlton Hestonnal?
Ben Hur.
A skorpiónk.
Minden este mást dobunk be neki, és nézzük, ahogy megöli.
Apu szerint olyan, mint a Kolosszeum. Az öcsém ezért tette ide az oszlopokat.
Díszlettervező akar lenni.
Még nem ette meg a pókot, mert
tele van a tegnapi molylepkétől.
Apu magát is a Kolosszeumba akarja dobni.
Nem mondod, miért?
Azt mondja, hogy homokos.
De nincs is magánál homok.
Szerintem Tom, a testvérem is az,
de csak néha.
Tojással kentem be a hajam miatta.
Fényes lett?
Kicsim, miért zavarod Mr. Falconert?
Nem zavar, Susan. Hogy vagy?
Örülök, hogy látlak George.
George, este pár barátunk átjön,
szeretnénk, ha te is csatlakoznál.
- Köszönöm. Kedves vagy, de már van tervem. - Majd máskor.
Jennifer, hagyjuk Mr. Falconert, hadd csinálja a dolgát.
Szia, George.
Szia, Susan, Jennifer.
- Segíthetek, uram? - Ebbe a fegyverbe szeretnék töltényeket venni.
Igen, uram. Ez egy régi fegyver.
Épp olcsó kézifegyvereink vannak.
- Egyet a feleségének? - Nem, köszönöm. Csak a töltényeket.
- Tessék. Még valami? - Nem, köszönöm.
2.29 dollár, uram.
Köszönöm.
Elnézést, remélem nem morgott magára.
Néha megőrül, ha a kocsiban hagyom.
Tökéletes kutya. Mi a neve?
India.
Menj arrébb.
Köszönj el.
Nekem is foxterrierem volt. Ritkán látni őket.
A vajas pirítós illata.
Még kicsi.
Hát.
- Szép estét. - Magának is.
Jó éjt, India.
- Elnézést. - Semmi gond.
- Az én hibám, veszek egy másikat. - Semmi gond.
Ragaszkodom hozzá.
Köszönöm.
Elnézést a törött üvegért.
- Tessék. - Kösz.
Kérsz egyet?
Nem, kösz.
Vagyis, de. Miért is ne?
Kösz.
- Carlos. - Tessék?
Carlos. A nevemet kérdezted.
Jól vagy?
Igen.
Igen, elnézést.
Nem semmi.
Csodálatos arcod van.
Használd ki, nagy kincs.
Hibátlan a spanyolod.
Köszönöm.
Többet kellett volna használnom.
Hát.
Még nem késő.
Hova mész?
Nem megyünk valahova?
Nem, azért kösz.
A szmog miatt ilyen a színe.
Még nem láttam ilyen eget.
Néha a csúnya dolgoknak is megvan a maguk szépsége.
Kérhetek még egy cigit?
Persze.
- Biztos nem akarsz kocsikázni egyet? - Biztos.
- Honnan jöttél? - Madridból.
Madridból? Hogy kerültél ide?
Hosszú történet.
A hotelban, ahol dolgoztam, találkoztam egy amerikaival, aki
azt mondta, szerez nekem egy ügynököt.
Nem vette észre a spanyol akcentusom.
Nekem tetszik. Jól beszélsz angolul.
- Hogyan tanultad meg? - Anyámnak amerikai barátja volt kiskoromban.
Anyád Madridban van?
Igen, fodrász.
Levágta a hajam, mielőtt eljöttem. Tetszik?
- Szerintem úgy nézek ki, mint James Dean. - Jobban, mint James Dean.
Tényleg?
Kösz.
Eddig, aki kikezdett velem, mindig akart valamit.
Az hittem, te kezdtél ki velem.
Ez egy komoly nap.
Mi lehet annyira komoly neked?
Megpróbálok túllépni egy régi szerelmen.
Anyám szerint a szeretők olyanok, mint a buszok.
Csak várni kell, amíg jön egy másik.
Mennem kell.
Kedves fickó vagy.
Remélem találsz
valaki magadfajtát.
Kösz.
Elmegyek.
Most neked kell választani.
Nem fogok. Te jössz.
Sose tetszik, amit én választok.
Adok 5 dollárt. Túl öreg vagyok, hogy felkeljek.
Csak akkor vagy öreg, ha úgy tetszik.
Mit olvasol?
Istenem, megint azt a depressziós szennyet.
Az órámra.
Te milyen remekművet olvasol?
Ne legyél ennyire önelégült.
Ezt az életet.
- Nem irigyled? - Miért?
Mert mindenki fenekét megszagolhatja?
Vicces.
Azt teheti, amit akar.
A kertben ácsorogtam, amikor odajött hozzám Susan.
Christopher is vele volt,
össze-vissza hadonászott a fegyverével.
A kiskutyánk odasétált hozzá, felemelte a lábát, és
lepisilte Christopher vadiúj cipőjét.
Vagyis inkább Christophert.
Úgy kellett tennem, mintha érdekelne.
Olyan szépen kivitelezte, látnod kellett volna.
A gyerekek olyan sokat kínozták szegényt.
Tanulnod kellene tőle egyet s mást.
Nem aggódik egész este.
Rájöttek, hogyan manipulálhatnak bennünket.
Ha jobban belegondolsz, kifinomult kis élősködők.
A legbutább lények a legboldogabbak. Gondolj édesanyádra.
Csak a pillanatnak él.
Mint most.
Mi lehet annál jobb, hogy itt gubbasztok veled?
Ha most meghalnék, nem lenne baj.
Nekem az lenne, kelj fel és cseréld ki a lemezt.
Jó válasz.
Tudod mit? Arra gondoltam, elviszem
őket Denverbe jövő héten, ha nem gond.
Anyám imádja őket.
Egy hasonló, csodás elme felismerése.
Maradj ott, öregember.
Nem felejtettem el a gint. 10 perc és ott vagyok.
Christopher, szeretnéd, ha megölnélek?
Nem tudom.
Ha így folytatod, meg fogod tudni.
Miért nem mész haza, és hagyod abba a lövöldözést?
Örülök, hogy látlak.
Gyere be.
Csodás illat van. Éhes vagyok. Hol van Lois?
Kimenőt adtam neki. Én főztem.
- Valóban? - Valami újat próbáltam ki.
- Charley kedvesem, hogy te főzöl, már magában csoda. - Ne fárassz.
Jó kedvemben vagyok ma este.
Már tettem is két újévi fogadalmat.
Első: nem beszélek volt férjekről és
gyerekekről, akik nem törődnek velem.
- És a másik? - Másik mi?
Fogadalom.
A második: többet cigizem, többet iszom, mindenki megcseszheti!
Keverj egy italt.
Gin és tonikot kérek.
- Ide figyelj! - Hozom.
- Kedves tőled, hogy eljöttél. - A kedvességnek semmi köze hozzá.
- Látnom kellett téged. - Fejezd be.
Ha valami kedveset teszel, szégyelled bevallani.
Igyunk a korai újévi fogadalmainkra.
Egészségedre.
Te mit fogadtál meg?
Elfelejtem a múltat, örökre.
Meggyújtanád a cigim?
Kedvesem, rosszul nézel ki.
Emlékszel a tavalyi kis szívrohamodra?
- Nem szívroham volt. - Bármi is volt,
nem nézel ki túl jól.
Jól vagyok. Soha jobban.
- Kicsit fáradt vagyok. Mostanában rosszul... - Geo, ez normális.
16 évig voltál vele együtt.
Minden nap gondolok Richardra.
Nehéz egyedül lenni.
Neked legalább van munkád és életed.
Vacsorázzunk.
Mert megdolgoztam érte.
- Miről beszélsz? - Komolyan, olyan már nincs, hogy öreg.
Egyik nap a tanítványom idős állampolgárnak nevezett.
Nem lenne rossz, ha nem létezne az öreg szó, de
az idős se lett az életcélom.
Minden olyan unalmas. Nem ezért jöttem Amerikába.
Az elvek és a kultúra teljes romba döntése.
A fiataloknak nincsenek elveik.
Egyik nap az autómosóban megnézett magának egy hapsi,
megkérdezte, hogy eredeti szőke vagyok-e.
- Mit válaszoltál? - A szemébe néztem, és
azt mondtam, ha fejre állnék, akkor
eredeti barna lennék, csodás lehelettel.
- Nem! - De!
Az volt a lenyűgöző, hogy nem is értette!
Londonban is nagy volt a szád.
Emlékszel arra a leszbikusra, aki neked vágta az italát,
mert megkérdezted tőle, hogy nő-e.
Geo.
Bármikor visszamehetnénk Londonba.
- Kösz, nem. - Tudom, hogy hiányzik.
Néha igen.
Ha Jim élne.
Imádta Angliát. Legutoljára megkért, hogy maradjunk ott.
Tényleg elköltöztél volna?
Nem tudom. Felesleges róla beszélni, csak egy ötlet volt.
Mi ez?
Anyám esküvői gyűrűje.
Takarítás közben találtam egy fiókban.
Charley, mindkettőnknek szüksége van egy újabb italra.
Várj!
Ezt imádom!
- Megőrültél! - Ugyan, öregember!
Ne mozdulj.
Köszönöm.
- Kifinomult cigaretta mozdulat. - Mindig is ezt akartam csinálni.
Nem is cigizel.
16 évig nem cigiztem. Jim utálta.
Most mi állítson meg? Már nem tud megölni.
Jó itt feküdni veled.
Nem hiányzik soha?
Ami lehetett volna a kapcsolatunkból?
Egy valódi kapcsolat és gyerekek?
- Ott volt Jim. - Tudom, de egy valódi kapcsolat.
Geo, őszintén szólva, Jimmel csodás életetek volt, de
nem csak helyettesített valamit?
Tényleg ezt gondolod ennyi év után?
Hogy Jim csak az igaz szerelmet helyettesítette?
Jim nem helyettesített semmit.
Érted?
Jimet nem helyettesítheti senki!
Sehol!
Richarddal mi volt olyan jó?
9 év után elhagyott.
Jimmel 16 évig voltunk együtt.
Ha nem halt volna meg, még együtt lennénk!
Ez miért ne lenne valódi?
Sajnálom.
Tudom, mennyire szerettétek egymást.
Csak irigyellek, amiért annyira szeretett.
Még sosem szeretett ennyire senki.
Richard sem szeretett,
csak azt, ahogy kinéztem.
És Clay...
Nem tudom. Felneveled, szereted a gyerekeid, aztán
ha felnőnek, elhagynak.
Charley, nincs semmi baj az életeddel.
Csak szereted sajnáltatni magad, az egyik szórakozásod.
És a tied persze nem?
Szánalmas vagy, csak mint én.
Az önsajnálat nem az én stílusom.
Az enyém se. Nem szoktam sajnáltatni magam.
Olyan sokáig ragaszkodtam Richardhoz,
még akkor is, amikor mindenki tudta, hogy nem működhet.
Clay felnőtt.
Mit csinálok itt, Geo? Mit?
Sok barátod van. Nem lesz gond.
Igen, vannak. De nincs rám szükségük.
Igen, itt vagy te, de ha nem lennél buzi, boldogak lehettünk volna!
Csak azért vagy itt, mert meghalt Jim.
Elvesz valaki más. Nehéz nőnek lenni.
Úgy tettem mindent, ahogy kellett, és
csak egy üveg ginnel tölthetem az estét.
Egyél mellé fánkot.
Menj a francba.
Charlotte, hisztérikus vagy.
Majdnem hittem neked.
Majdnem kicsikartam magamból egy könnycseppet.
Fejezd be.
Lélegzetelállítóan szép vagy.
Ha reggelente fel tudsz kelni, és
5 percre abbahagyod a nyafogást.
Menj Londonba. Változtasd meg az életed.
Ha nem vagy boldog nőként, ne légy az.
Mindenre tudsz válaszolni.
Ne is mondd.
Ha annyira okos vagy, miért nem vágod valami újba a fejszéd?
Fogadd el a stanfordi állást.
Csak panaszkodsz az iskoládról, de bárhova mehetnél.
Szerintem maradandót alkottam.
Bocs.
Nem szabadott volna ezt mondanom.
Félek tőle, de visszamegyek Londonba.
Miért félsz tőle?
Fiatal voltam, amikor Londonban éltem.
Amerikába jönni, ez volt a hab a tortán.
Hazamenni csak kudarc lesz.
Semmi sem úgy történt, ahogy elterveztem.
A legtöbb dolog nem úgy végződik.
Csak a múltban élsz. Elkezdhetnél a jövődre gondolni.
A múlt az én jövőm.
De nem a tied. Te férfi vagy.
Ma este pedig untatsz.
Nem sajnálhatjuk magunkat még egy kicsit?
Igyunk még egyet.
- Nem hiszem, mennem kell. Kísérj ki! - Kérlek!
- Mennem kell. - Ne! Jó szórakozás volt.
Mikor látlak újra?
- Nem mész Angliába? - Soha!
Túl nagy erőfeszítés lenne.
Jim nem akarná, hogy egyedül hagyjalak ebben a városban.
Ne aggódj, nem lesz bajom. Mindenre tudom a választ, emlékszel?
Mit csinálsz a hétvégén?
Semmi különöset.
Sose vettél komolyan, ugye George?
Megpróbáltam, emlékszel? Régen.
Nem igazán működött.
Ne, Charley.
Szép álmokat.
Patrick, sört és egy doboz cigit, kérlek.
Elnézést.
Túl meleg van bent.
Így van.
- Kérsz egy cigit? - Nem, nem cigizem.
- Elég sokan vannak. - Szombat este van.
Általában ilyen ez a hely.
Az emberek felszednek valakit, és lemennek a partra.
Aha, eléggé beindultak az emberek.
Meglepő, hogy nem jöttek a zsaruk.
- Mindig ilyen? - Amióta vége a háborúnak.
Egész jó. Egy kicsit pogány.
- Jim vagyok. - George.
Örvendek, Jim.
Néhány barátommal találkoznék, de nem találom őket.
Én csak ki akartam mozdulni, de elcsábított egy üveg sör.
A közelben laksz?
Canyonban.
- Mióta? - 1938 óta.
- Honnan jöttél? - Coloradóból.
Szeretek itt lakni. Közel a part.
Talán itt maradok leszerelés után.
Talán én is pogány vagyok.
- Csak utánad. - Nem.
Bocs.
- Helló. - Szia.
Meghívsz egy italra?
Már foglalt vagyok.
Kár.
Kérsz még egy sört?
Patrick, egy scotch-ot és egy csomag cigit.
Patrick, mégsem.
Üdv, Mr. Potter.
Üdv, uram.
- Mit iszunk? - Scotch-ot.
Oké.
Mindig ide jövök. Nem lakom messze, de ezt tudtad.
A Camphor Tree úton.
Még mindig magánál van.
Tudni kell értékelni az élet apró örömeit.
Mit csinálsz itt?
- Csak bicikliztem egyet. - Ennyi?
Nem tudom.
Engem kerestél?
Talán. Nem tudom.
Tele van a fejem mindenfélével.
Például?
Mint amiről ma órán beszéltünk.
Az nem fontos.
De az. Nagyszerű az órája.
De valamiért mindig a múltról beszélünk.
A múlt nem számít.
- A jelen? - Alig várom, hogy vége legyen.
Csak teher.
A mai este a kivétel.
Mi az?
Ma este, igen! Jelen, nem!
Igyunk a ma estére.
A ma estére.
Ha a múlt nem számít, és a jelen csak teher,
mi van a jövővel?
Milyen jövővel? Kuba felrobbantja az országot.
A halál a jövőnk.
Elnézést, nem akarom lehangolni.
Nem, dehogy, igaz.
Nem ez a közvetlen jövőnk, de ez közös bennünk.
A halál a jövőnk.
Igaza van.
Ha valaki nem élvezi a jelenét, akkor
nem biztos, hogy a jövője is jobb lesz.
Erre már én is gondoltam.
Csak sosem lehet tudni.
Például ma este.
Igazából,
sokszor egyedül érzem magam.
- Igen? - Igen.
Mindig így éreztem.
Egyedül születünk, egyedül halunk meg.
Amíg itt vagyunk, ebbe a testbe vagyunk zárva.
Furcsa.
Szörnyű belegondolni.
Csak a saját szemszögünkből láthatjuk a világot.
Ki tudja, milyen maga igazán?
- Csak azt látom, amilyennek elképzelem. - Az vagyok, amit látsz.
Ha jól megnézel.
Csak azért érte meg, azok a pillanatok,
amikor egy másik emberrel érintkeztem.
Volt egy megérzésem magával kapcsolatban.
- Valóban? - Igen, uram.
Az volt a megérzésem, hogy romantikus lélek.
Mindenki azzal traktál, hogy
ha megöregszem, tapasztaltabb leszek.
Mintha az jó lenne.
Egy nagy szart.
Szerintem egyre hülyébb lettem.
- Tényleg? - Biztos.
Tehát minden tapasztalata hasztalan.
Ezt azért nem mondanám.
Ahogy Mr. Huxley mondta, A tapasztalat nem az, ami történik velünk,
hanem az, amit kezdünk a velünk történtekkel.
- Ússzunk egyet. - Oké.
- Mi az? - Teszt volt.
Azt hittem csak blöfföl, ezért
gondoltam, hogy ráveszem valami őrültségre.
És ha visszautasít, ha habozik, akkor hazudik.
Nem hazudtam, és te?
Hát nem!
Jöjjön uram, segítek.
Menjünk.
Jöjjön, uram.
Uram?
Ennyi elég volt mára.
- Jól vagyok. - Fázom, jöjjön.
Visszamehetnénk a lakására, uram?
Persze. Hova máshova?
- Hova máshova. - Megőrültél?
- Mi a baj? - Nem mehetsz így haza!
Láthatatlanok vagyunk, nem tudta?
Így nem szabadna egyedül hagyniuk magát.
Könnyen kerül bajba.
Jó vagyok benne.
Vérzik a homloka.
A fürdő a folyosó végén van, ha zuhanyozni szeretnél.
Maga nem zuhanyozik?
Nem. Angol vagyok. Szeretünk fázni, és vizesek lenni.
Először rendbe kellene hozni azt a sebet.
Van ragtapasza?
- Kempingezni megy? - Jól vagyok.
Maradjon itt, mindjárt jövök.
Üljön fel.
Hajtsa hátra a fejét.
Most nem tudja a meszkalinra
fogni azt a ragtapaszt.
Ki kellene bújnod a vizes holmikból.
Igen, uram.
- Nem fázol? - Jól vagyok.
- Kérsz egy italt? - Egy sört, uram. Ha van.
Csak az van.
Hozom a két sört.
- Egyedül él itt? - Már igen.
Egy barátommal éltem itt. Építész volt.
A korombeliek csak álmodnak egy ilyen helyről.
Mi többre vágyhat?
Egyedül van, azt csinál, amit akar.
Így képzeled el a tökéletes életet?
Mi a baj? Nem hisz nekem?
Ha ennyire egyedül szeretnél élni,
akkor hogy jön Lois a képbe?
Lois? Neki mi köze van hozzá?
Azt hittem, jártok.
Nem igazán. Nagyszerű lány,
jó barátok vagyunk, de
azt akarja kérdezni, hogy lefekszünk-e egymással.
- Igen? - Egyszer.
- Miért egyszer? - Nem csak egyszer, valamikor..
Lois az utolsó, akiről beszélni akarok.
Hány óra van?
Megállt az órám.
Elmenjek?
Ne viccelj, hozz még egy sört.
Parancs, uram?
Pontosan.
Szánalmas.
Mondott valamit?
Miért vagy itt?
Miért kérted el a titkárnőtől a címemet?
Az iskolán kívül is látni akartam.
Miért?
Néha azt hiszem megőrültem, mert máshogy látom a dolgokat.
Úgy érzem, magával beszélhetek.
Őszintén szólva, aggódtam magáért.
Értem?
Miért kellene?
Jól vagyok.
Én...
Jól vagyok.
Életemben néhányszor tisztán láttam a dolgokat.
Pár pillanatra,
a zajban is csak a csendet hallom,
nem gondolkozom, csak érzek.
Jól látom a dolgokat.
A világ friss, mintha
most keletkezett volna minden.
Rövid ideig tartanak ezek a pillanatok.
Ragaszkodom hozzájuk,
de mint minden, elmúlnak.
Az életemet ezekben a pillanatokban éltem.
A jelenbe zuhanok vissza,
észreveszem, hogy minden olyan, amilyennek lennie kell.
És ennyi, eljött.
Fordította: Ademaro http://www.feliratok.hu