Здравей, майсторе. Успя добре да го оправиш.
Не съм много радостен, че те виждам. - Не се притеснявай,
аз съм ти най-сигурен клиент.
Заповядай.
Защо не ми се обаждаш? - Имах малко работа.
С труповете? - Стреляха по мен на понтона.
Как се измъкна? - През реката.
Така си и мислех. Кои, на Сърле и Неманя?
Не знам, ще видим. И аз разпитвам.
Как е снахата? - Добре е. Утре почва работа.
Добро момиче е. - Хайде.
Майка ти? - Не съм я виждал скоро. Слава Богу.
Аз напуснах. - Къде?
В някакъв хотел, при приятел. - Бих ти предложил жилище,
но знам, че ти не би искал. - И не бих.
Какво искаш? - Знаеш, че Ружа е отвлякла
жената на Мирко. Иска Марянович.
Направихме й капан, но тя се измъкна. Доброто е, че кученцето й е при нас.
Марянович знае ли за това? - Сега знае.
Между другото, той е очистил Неманя. Тоест, Бранка.
Знам всичко. - Откъде знаеш?
Всъщност, какво искаш да ме питаш? - Искам да те питам,
дали знаеш, къде се крие малката Ружа? Знам какво си казал на Мирко, но...
Моля те, опитай да се сетиш още нещо. Моля те!
Виж, никой от хората на Сърле не е бил с нея. Неманя беше луд по нея.
Но тя, братле, е луда като... - Знам.
С очите си съм виждал, когато някое хлапе дължи кинти, как с нейния нож
го дере на живо, като че е нищо.
Сърле, не искаше да вкарва Неманя в бизнеса. Пазеше го.
По-добре му е било да се чукат с нея по цял ден,
отколкото да му се меси в бизнеса. Тя набута Неманя в това.
Много е амбициозна. А ти казах, че никой не я пипаше.
Няма кой да й помогне. Разбираш ли?
А къде е роднината? - Кой, Рончевич?
Води се за изчезнал. Това знам.
Драгият адвокат, чрез когото искаха да перат кеш в Ситиленд.
Виждал си го мъртъв?
Може той да знае, къде е малката. Не знам какво друго да ти кажа.
Чакай, онзи, който намерихме в контейнера, когото Ружа уби,
той е на Сърле. - Да, чух.
Затова я търсят. - А сега кой ги води?
Не знам. И аз го търся. Половината от екипа на Сърле дойдоха при мен.
Лесно ще разберем. Те се чуват. Разбираш ли.
Няма значение парите и силата, това не означава нищо за тях, ако не се знае.
А не като мен, сега да купувам клубове и фирми.
Пропуснах приватизацията, когато се делеше всичко, а...
И сега правиш приватизация, ала Жика. - А защо не, когато се може.
Ти добре знаеш, че половината бандити първо си купиха пистолети,
и чак тогава влязоха в бизнеса. Добре, малко закъснях, но никога не е късно.
Малко разреждам конкуренцията, и аз да се наслаждавам на живота.
Само да не почнеш пак да пудриш муцуната.
Същият си като баща си. - Слава Богу.
Бях хлапе, когато искаше за първи път да ме откачи.
Но не защото му трябвах, имаше много като мен. Които пееха за стотинки.
Искаше да ми помогне.
Той беше човек! И ти казах, знам, че Сърле нареди да го убият.
Затова се радвам, че лично го очистих. - Длъжен си, да ми отговориш
на още един въпрос.
Кой ми нареди да убия Сърле? - Да.
Както виждам, говори се, новата ни министърка.
Вече е назначена. Не успях да я поздравя.
Сърле сериозно вкара малкият й. Аз за него съм като малко бебе.
Тя никога не му прости. Без значение, че той й даваше пари за лечението в Москва.
Никога не я подценявай! Никога! Аз само продължават от, където е спряло.
Значи, на нея малко кеш, а тя, да не пипат моите хора,
и да казва къде е стоката. И всички да са щастливи.
Може тя да е направила номер на Миле.
Ти пак за това. - Няма да се примиря,
докато не разбера всичко. - Виж сега.
За теб е най-добре това да го оставиш зад гърба си.
Повярвай ми. Готин си ми, знаеш го.
Повече не ми се обаждай, аз продължавам по своя път.
Така ми е било писано. А ти по-добре се жени и прави деца.
Дори остави полицията. - Никога!
Няма смисъл. Виж стареца ти.
Няма да ти преча, не се притеснявай. Вече няма да идвам тук.
Но повече не ме търси. Казвам ти го. Не ти трябва връзка с мен.
Благодаря ти за всичко. Благодаря за грижите.
Аз помня!
Жаре, дай още едно, ако си човек.
Казах ли аз, че бързо ще наваксаме.
Спомняш ли си нощта, когато Миле загина.
Някой звъня ли на Жика, преди да се обади?
Казах ти, че не.
А той да е звънял на някого? Някой на кафе, освен обичайното.
Твоята майка. - Това знам, тя се е обадила за Миле.
И това, но и преди, да пита с кого си. - Какво говориш?
Това не си ми казал. - Тя винаги така те проверяваше.
Като се запиеш, ти не отговаряш на телефона.
Ацо, знам колко те боли.
Мен ме боли, като съсед, а камо ли теб, дето те е носел на ръце.
Недей повече, моля те. От години те гледам, как се унищожаваш.
Сега имаш Елена. Слава Богу, всичко е наред.
Жаля те като брат, човече.
Жаре, сипи още едно, ако имаш душа.
Е, Станко? - Ацо.
Пак ли си тук? - Директорът нареди.
Охраната продължава. Мен ме устройва. Близо е до вкъщи.
А и по-малко да гледам онези образи в участъка.
Чувам, случва се какво ли не. Но ако ти трябва нещо, само се обади.
Добре. Може да ми потрябваш.
Ти как си? - Добре съм. Щом и Елена е добре.
Прави ми кафе, когато съм на смяна. - А сладкиш?
И това. - Ще те докладвам за корупция.
Добре, че дойде. Притеснява се за теб.
Не се подавай на тези номера, Станко.
Ще ти се обадя. - Всичко, каквото трябва.
Кой би го направил?
Александре, синко, здравей. - Как сте?
Нещо закъснях. Да вървя. Не съм усетила. Беше ли долу при Жарко?
Да. - Е, добре си дошъл. Оля, лека нощ.
Лека нощ, Мицо.
Здравей, сине. - Здравей, мамо.
Добре че намина. - Долу имах някаква среща.
Сигурно е нямало как. - Вероятно е нямало.
Как си? - Не може по-добре.
Живея под полицейски ескорт. На пазара не мога без тях.
Прекрасно съм. Ти се не обаждаш. - Имам работа до гуша.
Знам. - Знам, че знаеш.
Какво ти е на ръката? - Нищо.
Пази се, сине. - Пазя се, мамо.
Александре,
какво ни се случи? Гледаш ме като кръвен враг.
А аз живота си бих дала. - Мамо, моля те, нямам нерви
за тези твои разговори, психо похвати, беседи, не мога.
Аз си имам и свои проблеми. ОК?
И? Сега къде живееш?
В хотел. - В хотел?
Да. В един хубав хотел. С Елена! И нейната майка е напълно разбрана.
Ще си наемем жилище, за мен е важно тя да е добре.
Утре се връща на работа. И ще се оженим.
Само ми трябва малко време да оправя някои неща.
Сине, моля те само едно.
Намери Мария. Не знам защо си отиде. Нищо не каза.
Намери я, моля те.
Детето за нищо не е виновно.
И, сега ме послушай. - Тук съм.
Слушай ме добре. - Тук съм, ето.
Ако някога доведеш Елена тук, за да се запознаем,
аз ще направя всичко, каквото трябва. - Опа!
Ако това е твоят избор, така да бъде.
С цената да нямате деца. - Дойдохме си. Това ли те мъчи?
Александре, животът минава като миг. Ако те нямаше теб,
не знам за какво бих живяла. Чакай... - Мамо, трябва да вървя.
Тук има някакви пликове за теб. - Какви пликове.
Не знам, прилича като от съда. Не съм ги отваряла.
Само да те питам. Онази вечер, когато убиха татко.
Спомняш ли си в колко точно часът е станало.
Не ме връщай повече назад, Александре. Не се сещам вече нищо.
Забравила съм, всичко съм забравила. - Но първо мен си търсила в кафето.
Първо мен си търсила. Какво е станало?
Мълчиш! Пак мълчиш.
Както за теб и Марянович.
Това Мария ли ти каза? Все пак знаеш къде е тя.
И на нея си се изповядала! Не знам къде е. И не ме интересува.
Интересува ме, кой уби моя баща. И какво знаеш ти за това.
Мен ме интересува само баща ми. И ако можех, бих го пуснал тук да живее.
А аз бих пукнал, без да трепна. Ти си била айсберг, и към него, и към мен.
Всичко правех само за твое добро. Нямаш представа...
Ацо...
Оля, добре ли си? Оля...
Искаш ли да повикам, тази, съседката? - Недей да викаш Мица, ще се оправя.
Ще се оправя. Остави ме... Станко.
А къде са децата?
Хайде, Миро, ела тук. Хайде. - Заспали ли са?
Тате! - Хей, къде си душо моя!
Вие защо не спите? - А теб защо те няма?
Дядо ми каза, че сте добри.
Хайде заспивайте и утре ще говорим. - Мама къде е отишла?
Тя изостави ли ни? - Какъв е този глупав въпрос?
Вашата мама никога не би ви изоставила. - А къде е тогава?
Мама се налага да бъде малко в болницата. Да почива.
Защо? Болна ли е? - Не. Не е, синко, но...
Известно време се налага да лежи.
Също така лежа, преди вие да се родите.
Което означава, какво? - Ще имаме братче.
А може би сестричка. Още не знаем. Трябва да мине време.
А до тогава, мисля да останете при баба и дядо.
Защото аз трябва да работя. Не мога да ви водя на детска и училище.
Но това бързо ще премине.
И когато на мама порасне коремът, всички заедно ще отидем да я видим.
А защо не може още сега?
Защото докторът така казва. Но това бързо ще премине.
Нали не ни лъжеш? - Не! Кога тате ви е лъгал?
Аз я закарах с колата, защото не знаех какво е, а и вие да не се притеснявате.
Мама ми поръча, да ви кажа, че много ви обича.
И постоянно мисли за вас.
На теб, Оги, поръча да ядеш орехи. И да слушате дядо и баба.
Също така каза,
да измислите име.
Да не плачете, задето не можете да я видите.
И когато мине известно време,
ще отидем всички заедно, да я видим.
И тогава ще отидем да купим нова количка и...
креватче.
Защото вие вашите счупихте.
Бяхте такива палави.
Но вие това не си спомняте.
Стефане Дечански,
кръстя се, славо моя.
Спаси ми детето. Моля ти се!
Добър ден. - Добър ден.
Търся стая за пренощуване. Мотелът работи ли?
Работи само в почивните дни. Иначе е постоянно заключен.
Най-близкото място за пренощуване е на два километра по-нататък.
Колко е хубав този кон! - Сироки се казва. Да, така е.
Тук има много коне, и всички са хубави.
За съжаление, не са мои.
Собствениците им живеят някъде в Германия.
А аз се грижа за тях, защото много ги обичам.
Всичко сам ли работите? - Сам-самичък.
Има много работа около тях. Но аз много обичам конете.
На мен не ми тежи. Много обичам конете.
Сам самичък!
Майка ти ли е? - Разбира се.
Кажи й, че я обичам. - Ето, кажи й сам.
Не искам.
Какво е станало? - Нищо, имахме снощи акция.
Покрай жената на Мирко. Онази ме изработи и изчезна.
От какво е раната? - От нож.
Няма страшно. Можеше, но не е.
Колко е часът? - Мина осем.
Трябва да се тръгва.
Майка ти защо звъни толкова рано? - Нямам представа.
Вчера ми звъня, но аз не й се обадих. Не мога да слушам все едно и също.
И аз бях при моята. - Как е?
Уау! Изключително.
Всичко наред ли е? - Хайде, приготвяй се. Да, да.
Да, да!
Може ли да вляза? - Разбира се.
Искам да ти се извиня за вчера.
Няма за какво да се извиняваш. - Много ми се насъбра.
Аз само искам да ти помогна. - Знам.
Къде спа тази нощ? Страхувах се да не си отидеш вкъщи. И тя да е там.
Отидох при тъста, да видя децата. Там спах.
Те как са? - Не питай.
Ще се наложи да им занеса този боклук.
Какво им каза?
Че е бременна. Както си е.
А всъщност не знам дали е жива.
Жива е. И трябва да вярваме, че е така.
Мирко, ще я намерим.
Хайде, приготви се да те закарам. Чух се с Аца. Трябва да ходим на работа.
Аз набързо. Ако си гладен, в хладилника има всичко.
Не, само да си дозаредя телефона.
Впечатляваща биография за твоите години.
Благодаря. Толкова съм видял за две години, че може книги да напиша.
Докато не съм забравил. - Добре, така да е.
Но виждам, че и в "Интервенция", си стигнал до добри позиции. Браво!
Благодаря.
Женен ли си? Семейство имаш ли? - Не.
Това се прави преди. После като те подхване машината...
Хайде, наздраве.
Виж сега.
Първо ще бъдеш с някой от инспекторите. За да схванеш процедурите.
Разбира се. Каквото е необходимо.
Бях на огледи и преди. Понякога получавах и задачи.
Разбира се, като полицай. Всъщност, работил съм през цялото обучение.
Не е нещо специално, бързо ще го схванеш.
Ще бъдеш прикрепен към инспектор Павлович. На моето място, преди.
Знам, инспектор Мирко от "Разследване". - Отлично.
От горещите случаи имаме убийството на д-р Димитриевич.
Г-н директоре.
Откъде те познавам? - Носех униформа доскоро.
Директоре, това е новият инспектор Горан Драгоевич.
Казахте да приемем нов в отдела. Момчето има добри препоръки и биография.
Вече не е нужно да ставаш, когато влизам.
Добре дошъл. - Благодаря.
Къде го прикрепи? - Към случая на д-р Димитриевич.
Виждам, че при Мирко и Александър, нещо се е запънало.
Ти си чул за този случай, нали?
За съжаление, доклади не мога да ти дам, защото ги нямам.
Вярвам, че днес колегите ще се появят, и може да имаме обща среща.
Знаеш къде е канцеларията на Мирко? - Знам.
Отлично. Отиваш там, пиеш кафе, чети вестници.
И без това от тях ще разбереш повече, отколкото аз мога да ти кажа.
Благодаря за шанса. - Хайде, късмет.
Довиждане.
Сърдит ли си нещо?
А какво да кажа на колегата? Излъгах ли нещо?
Те двамата и днес не се обаждат. Само се надявам, Александър да се появи.
Защото днес изтичат 48 часа от задържането на Гордана Димитриевич.
И днес трябваше да я разпита. И се надявам, сам да е поканил прокурора.
Защото с това аз повече няма да се занимавам.
И няма да отговарям на медиите за това. Пристигнаха номерата, които искаха.
Разбира се, нищо не ми говорят, защото нищо не ми обясниха.
Чух, че търсят две жени, и предполагам, че едната е жената на Мирко,
която е болна от няколко дни.
Виждате ли, директоре, бих се заел с това, докрай.
Но понеже знам, че вие сте запознати с всичко, по-добре и да не питам.
Исках да ви питам, какво да правим по-нататък?
Искате да продължа да работя, както работя. Да играя ролята на началник.
И до кога е необходимо да го правя за вас, г-н директоре?
Виждаш ли, Зоране.
Точно сега го правиш по правилния начин.
Сега ме слушай внимателно.
Седни.
Оперативният? Кой е?
Мишич, аз съм Аца Яковлевич. Трябва ми голяма услуга.
Между нас. Да.
Слушай, разпечатка на моя домашен телефон. Води се на майка ми.
Оля Яковлевич. Пишеш ли?
176707. Чакай, за нощта на 9 май 2014.
Знам, знам. Колкото време, толкова.
Важно ми е! Ще мина при теб.
Хайде, чао.
Пристигна ли? - Тъкмо влизам.
Добър ден, инспекторе. - Здравей. Горан ли беше?
Горан Драгоевич. - Какво правиш тук, трябва ли ти нещо?
Аз съм вашият нов колега.
Така ли? - Началникът ми каза, да седя тук
и да работя с вас. Също каза, да отидем при него, когато дойдете.
Еми, хайде. - Хей, трябва да...
Добър ден. - Добър ден.
Имам работа до гуша. Не мога да се занимавам с Мария.
Нищо ново не съм научил. - Не те викам за това.
Ами?
Вече не знам какво да правя. - Какво има сега?
Снощи беше тук. Той няма да се откаже никога.
Никога. - Оля...
Страх ме е. - Първо се успокой.
Знае и за нас. - Какво като знае. Нека.
И аз знам какво ми каза онази нощ.
Да те цитирам ли? "Той е твой син, Предраже".
"Твой син"! Така ли беше? - Мълчи, знаеш, че се налагаше.
Мълча. И знаех, че не е. Сега знам окончателно.
Какво говориш.
И на мен вече ми е достатъчно.
Времето не мога да върна, нищо не мога да върна.
Той също ми е важен в живота. И единствено чрез него
мога да поправя всичко. И ще се грижа за него, докато ме има.
Запомни го това.
Охраната остава. - Не ми трябва никаква охрана.
Оля, хайде успокой топката.
Ти не беше такава. - А за какво съм такава?
За какво? - Имам работа. Остави ни на мира.
И мен и него, моля те.
И не звъни за глупости.
До скоро.
Много хубаво, че пристигнахте.
Познавате Горан. - Познаваме го.
Той ще работи с вас по случая с доктора.
Тъкмо малко да го въведете в случая, а няма да е лошо, и мен също.
Повика ли прокурора за разпита на Гордана Димитриевич.
Да, повиках го. Сега ще дойде. - Добре.
Горан е тук, за да се приключи по-скоро този случай.
Днес искам всички доклади. Да чуя докъде стигнахте.
Сега ще разпитаме жената. Защото излъга с алибито.
И чакаме официалния доклад от аутопсията на д-р Мушицки.
И за пистолета, който намерихме в жилището му.
Това ще го напишеш в доклада. Как върви търсенето на брата?
Бяхте ли в клиниката? - Още не сме, лично.
И кога мислите?
Хора, това е основното! Първо това се прави!
Това може да има връзка с убийството на доктора.
Искам да отидете там. Да разследвате всичко.
Медицински персонал, болни, какви заплахи е получавал.
Движението му и т. н. Какъв е проблемът?
Не успяхме.
Аа, не сте успели! Добре, извинявам се.
Горане, Мирко има някакви семейни проблеми.
Иначе е добър инспектор.
След един час, докладите. Ясно ли е?
Става. - Свободни сте.
Обърни навсякъде. - А какво с нея?
Убиваш я веднага. А другата да я намериш и доведеш жива и здрава.
Чу ли ме? Жива и здрава! - Коя е тази?
Тази, която е отвлечена. Името не те засяга.
А къде да търся? - Вече ти казах.
Била е с Неманя при Сърле. И с онзи адвокат Рончевич.
Притисни Рончевич. - Мисля, че той вече няма възможност
да ни помогне. Вчера е избягала от Кошутняк, откраднала кола.
Има заповед, имаш всичко.
Мисля, че няма да се движи много, не е глупава.
Защо не питаш Жика? - Не знае къде би могла да бъде.
Той никога нищо не знае. Слаб играч, а ти го поддържаш.
Трябва да го пуснеш по течението. Време му е.
Да не би ти да си организирал стрелбата на понтона?
Не съм. Слушай.
И сам знаеш, че той няма сили да поеме работата на Сърле.
Няма бивш наркоман. - Като че ли ти не смъркаш!
Поне не се бода, това е достатъчно. А и по цял ден съм във фитнеса.
Ти и аз имаме по-важни работи, държавни.
Редно е да се разплатя с хората. Знаеш ли колко трябва да поддържам.
Нали имаш твоя част от пазара. - Искам повече.
Искам всичко. Сега съм в силата си.
Ако оправиш това, нямам нищо против.
Ало. Ало!
Елате за мен, излизам.
На кой му пука за докторите, ела бързо. Бързо!
НИКШИЧ
Казаха ми, лельо, че ти трябва кола. - Мислех да отида на фризьор,
докато децата се върнат. - Върви, не бързай. Аз ще остана.
Аз ще ги изчакам. Трябва и да излизаш по малко.
Не ми е до това, но не мога така затворена между четири стени.
Ти върви, лельо, аз ще остана. И без това ще донесат мебелите за децата.
Не трябваше. - Нищо, голяма работа!
Не се отделяй от леля ми.
Здравей. - Добър ден.
Йован тук ли е? - Президентът още не е пристигнал.
Аз бих го почакал. - Не знам кога ще дойде.
Имаше важна среща в банката. Обади се, че ще закъснее.
Не ме разбра. Аз ще го почакам. - Добре, заповядайте.
Знаете ли, цял живот съм в полицията.
И за мен този път беше дълъг и труден.
За да достигна до тук.
Но за мен е голяма чест. Наистина съм горда, че съм първата жена
директор на полицията. И ето сега, вече министър.
Министърка!
Аз не съм толкова за тази терминология. Така че, може да напишете както искате.
Все ми е едно.
На мен дори ми харесва да ме наричат, госпожо директор.
Все пак е сладко, нали? - Да.
Нещо друго на тази тема?
Ние в полицията обикновено казваме,
никога не е моментът да започнете нещо.
Никога не е точното време да поемете някой случай,
или например, някаква позиция.
Това, на което се надявам да се случи,
по време на моя мандат, е да бъдем например като Исландия.
Която е позната като държава с най-малко криминални случаи на света.
Или поне да сме по-близо до това.
Във всеки случай ми се иска, да благодаря,
за оказаното доверие, от президента и премиера.
Какви ще са първите ви стъпки? Имайки предвид, че известно време,
след оставката на Никола Ковачевич, нямахме никой на тази позиция.
Вие за кратко бяхте съветник по сигурността, нали?
Сега контактувате ли с г-н Ковачевич?
Не сме се виждали известно време, но разбира се, той е първият човек,
който ще потърся. Ще говорим по всички въпроси,
които ще трябва да завърша, след като той ги е започнал.
Но моите планове, като за начало, са реорганизиране на сектора.
Така че ще говоря с всички ръководители,
и разбира се, ще се заема с горещите проблеми, като стачката на синдиката.
И тези доскорошни събития, на които сме свидетели в последно време.
Така че, това е. - Да.
Да очакваме ли някакви смени? - Защо мислите така?
Не е ли това, което министрите правят първо?
Да речем, че аз не съм такъв министър.
Знаете ли, за разлика от всички останали,
аз идвам от самия сектор. Разбирате ли?
Познавам хората, работих с тях. Така че, за сега,
никой няма да сменявам, никой няма да поставям.
Нима не е време за пестене, а? - Да.
Когато г-н Ковачевич го поставиха за министър, той се обърна
към обществеността заедно с вас.
Ние очаквахме, че и вие ще се обърнете заедно с директора на полицията.
А така, като че ли... - Като, какво?
Като че ли не сте в добри отношения.
А и той го поставиха малко преди вас.
Ти ме мислиш за глупачка, нали? И че не знам какво правиш.
Отлично знам кой те е пратил тук, за да ми задаваш такива въпроси.
Твоят редактор със сигурност не е. Не би посмял.
Ако обърнеш и една дума от това, което ти казах,
много ще загазиш, момче.
На такива като теб, аз съм се нагледала в живота. И никой не завърши добре.
Разбираш ли?
Хайде сега, се махай. И кажи на този, който те прати.
Да внимава какво прави.
И още нещо. Ще обявиш в твоя вестник,
че сте благодарни, за това, че първи получихте интервю от мен,
като министър. Ясно ли е?
Ясно. - Марш навън!
Кажи.
Къде и кога?
Добре. Ще бъде направено.
Ще ти се обадя.
Появи се нещо много интересно.
Става.
~ VVV ~ 2021