Hai, fetele!
SEXUL ÎNGERILOR
Traducerea: Reef
Ce faci?
- Dă-mi drumul! - Ce crezi că faci?
Ce faci, puștiule?
Îl jefuiește!
Pleacă de-aici!
Ești bine?
Asta-i a ta.
Futu-i... Mersi.
- Ușurel... - Cu grijă!
Sus. Așa, vezi!
- Îl sun acum, tată. - Mereu face așa.
Taică-tău, ca de obicei.
- Crezi că mai vine Bruno? - Îl sun chiar acum.
Ce, crezi că "băiatul rău" mai trăiește?
Ce? I-au băgat o rangă de fier în piept, l-au împușcat și au dat și cu bombe-n el.
- Salut. - Salut.
Cum stăm?
Salut.
Cum e?
Asta-i partea faină.
- Cum e, Rai? - Cum e, puștiule?
- Ești bine? - Puțin amețit, dar cred că...
Ești sigur că nu vrei să mergi la spital?
Nu, vreau doar să-mi sun prietena.
Îți încarc telefonul. Dar să-ți cureți tăietura, da?
- Vrei să-ți aduc o ensaimada? - Ce?
Merg mâine în lbiza, la festivalul de muzică electronică.
- Ți-aș putea aduce o ensaimada. - Stai o clipă.
Vezi că suntem "pe roșu", Dani.
- Nu stăm deloc bine. - Ție nu-ți aduc nimic.
Stai liniștită, învârt la platane săptămâna viitoare într-un club.
- Pa. - Pun banii la loc.
Draci! Știți ceva de Bruno?
A sunat pe-aici?
Nu trebuia să luați prânzul cu ai tăi?
Ba da, dar am așteptat o oră și n-a apărut.
- E tare ciudat. - Nu, se cheamă "a trage clapa".
Crezi că-i supărată prietena ta?
Nu, dar precis e îngrijorată.
Părinții ei, în schimb, vor fi supărați ca dracu'.
- Îi știi? - Da.
Carla și cu mine suntem prieteni de la 16 ani și locuim împreună de 3.
Dar ai ei locuiesc în Sitges și ne vedem tare rar.
- Tatăl ei nu mă-nghite. - De ce?
Ar prefera ca fie-sa să se vadă cu vreun arhitect, sau așa ceva.
- E francez. - Dă-l în mă-sa.
Partea proastă e că sunt azi în Barcelona.
- Și au preluat controlul casei tale. - Păi, de fapt, e apartamentul lor.
Futu-i...
- Eu n-aș da pe-acolo în seara asta. - Trebuie să-mi cer scuze personal, nu?
Încetează, mamă, mă faci să mă îngrijorez și mai rău.
Ghici unde merg mâine?
În Ibiza? Pentru festival?
Și să mai scap de tine, Parcă am fi un cuplu.
Nu-ți face griji, cheltuielile sunt acoperite.
Dacă plecați împreună și vă și cazați împreună,
probabil veți sta și în avion tot... împreună.
Futu-i! Nu tot lbiza!
Vorbim mai târziu, da?
Da?
A, da, Bruno!
E chiar aici. Ți-o dau imediat.
Salut.
- Ce ai pățit? - N-ai să mă crezi.
- Ești bine? - Da, sunt bine.
Nu, nu, nu...
Mă simt prost că a trebuit să le faci față singură.
Bine, atunci.
Da, da...
Pa. Pupici.
Toate-n regulă?
Am o iubită incredibilă.
Zice să nu trec pe-acolo seara asta, să nu mă-ncaier cu ai ei.
Stai aici, dacă vrei.
Nu, te-am deranjat deja prea mult.
Toți tragem pe-aici, tot timpul.
Păi, sunt cam obosit.
Nu știu dacă de la căzătură sau de la hașiș.
Ține. Dacă vrei să te schimbi.
Mulțumesc.
Prea bine, nu-i nimic. Ne vedem mai târziu.
Taică-tău. E prins în ședință.
Nu trebuie să-l așteptăm.
Dacă știam...
Mai întâi ne trage clapa cu cina, acum nu mai apare deloc.
Muncește! Bruno-i ăla cu tupeu.
Locuiește aici, în casa noastră,
și nu trece să ne salute, sau să-și ceară scuze!
- Mamă, a avut un accident. - Da, vezi să nu-l și cred.
N-are chef să ne vadă.
Nu începe.
- Pentru ce-s pastilele alea? - Ca să dorm. Am insomnie.
Tu? Tu dormi ca un buștean!
Fiindcă iau pastile.
Sunt pentru depresie.
Mereu am crezut că ești...
Melancolică.
Nu voia să-i dea drumul... Bune reflexe.
E tare drăguț.
Ia-o, are să-l ardă!
Ce căutați voi aici?
Tati, e goală!
Trupă, deșteptarea!
Hai să chemăm poliția.
Rai! Rai!
Rai, sus! Trebuie s-o ștergem.
- Ce se petrece? - Vine poliția!
Hei, trezește-te!
S-o ștergem!
Hei, trebuie să plecăm!
Hei, Rai, ajută-mă!
Maria, ia-o cu motocicleta. Du-te!
Tre' să plecăm, vine poliția!
- Ce fac? - Ia asta.
Pe fereastră!
Stai...
Eu iau metroul.
Păi, aici ne luăm rămas-bun.
Te-aș invita la mine, dar știi cum stau lucrurile.
Stai liniștit.
Am să mă plimb prin zonă.
Cum îmi iau telefon, te sun să-ți dau-napoi tricoul.
E un cadou... Dar sună-mă!
Și vezi de tăietura aia.
Hei, te-ar deranja să-ți schimbi cartierul?
- Cum? - Hai cu mine.
Haide.
Le plătim pe lunile restante, sau ne evacuează.
- Nu-i vina mea. - M-am săturat să tot spun.
Publicăm o revistă studențească gratuită,
suntem aproape faliți, dar el vrea super-calitate,
tipar, în fine.
În plus, cumpărăm bilete de Ibiza...
Revista se-ntoarce cu burta-n sus, dar io-s aia rea!
Unde-s cartușele de imprimantă?
Marta le-a luat.
- Pentru ce-ți trebuiesc? - Pentru ce crezi? Ca să tipăresc.
Da, dar pentru ce? Ceva pentru revistă, sau pentru uz personal?
Ce rahat, e ceva pentru facultă.
Nu câștig un cent lucrând aici, iar acum îmi spui că nu am voie la imprimantă?
Mai avem două cartușe și altele nu mai pupăm!
De acum înainte, scoatem bani din buzunar.
Se zice de noi că suntem zgârciți,
dar tu nici nu ești de aici și ești așa o avară!
- Aici stau oameni. Să plecăm. - Carla?
- Să plecăm! - Sunt acasă la Adrian și la Dani.
Ce bulangiu...
Nu, nu i-am văzut.
Trebuie că au plecat spre lbiza.
Da, pe ușa din curtea interioară, aia pe care tot spun că o repară.
Nu, sunt cu un amic.
Da, cel care m-a ajutat.
Își caută apartament, așa că m-am gândit că ar putea sta aici până-și găsește.
Stai o clipă.
Nu te uita așa la mine. Ce-aș putea face eu?
Doar dă-mi unul.
Nu.
Cu cine vorbeai?
Da, și de ce ai acoperit microfonul?
Da, precis flirtează cu tine, ca de obicei.
Nu te-aprinde. Voiam doar să știu dacă au plecat ai tăi.
Prea-bine. Da, da. Pa.
Gelos...
Nu cred că mă înșeală.
Ce mă irită e că i-ar putea plăcea alți tipi.
Ție ți se-ntâmplă asta?
Da.
Dar mă-mpac cu asta. Nu despre asta-i dragostea?
E despre împărtășirea ideilor...
Dorințelor, experiențelor.
Dar nu îți pune limite pe viață.
Și cu atât mai puțin pe viețile altora.
Dar dacă nu sunt limite, nu ești partener cu adevărat...
Doar un alt trecător.
Cuplurile ar trebui să-și descopere propriile limite.
Agățarea de regulile obișnuite nu face relația mai bună.
Eu așa cred.
Dar într-un cuplu, trebuie să fii special pentru celălalt.
Asta-i altceva.
Tu și cu mine...
Abia ne-am întâlnit...
Și deja ești special pentru mine.
Când ascunzi lucruri în cuplu, s-a terminat totul.
Tatăl tău știe că sunt depresivă, nu ascund nimic de el.
Mamă, ar trebui să-ți trăiești propria viață.
- El o face, fără să țină seama de tine. - E doar ocupat tot timpul.
Da, cu o altă femeie, mamă.
Femeia de care zici tu e doar arhitecta lui, nimic mai mult.
De ce nu vă despărțiți?
- Și să rămân singură? - Mamă, deja ești singură.
Nu-i adevărat.
Eu și tatăl tău ne iubim.
Hei, ce faci aici?
Marta zicea că ești aici, cu maică-ta.
Dă să văd...
- E sexi. - Da?
Bună, Nuria.
- Iartă-mă... pentru ieri. - Bună, Bruno.
- Dar ce-ai pățit? - Mamă, doar ți-am spus!
Îmi pare rău, am leșinat, mi-am pierdut telefonul...
Nu, te rog. Iartă-mă "tu". Credeam că-i o scuză să nu ne vezi.
Dar îmi face plăcere să vă văd.
- Unde-i Gerard? - Ocupat.
Ce faci?
Așteaptă, nu!
Așteaptă...
Stai, nu...
- Bună dimineața, iubito. - Bună dimineața.
- Mă faci în două minute și "pa"? - Când te grăbești, și tu faci la fel.
- Unde pleci? - Să pregătesc dejunul.
- Tre' să-nvăț, am examen luna viitoare. - Luna viitoare!
Da, dar miza e bursa, nu ca-n cazul altora.
Rămâi...
Unu, doi, trei!
Doi, trei!
Mai concentrați!
Unu, doi, trei!
Cu strigăt! Unu, doi, trei!
Concentrați!
Poziția!
Apropiați!
- Salut. - Cum ești?
Carla vrea neapărat să te cunoască.
E cu o amică acum, așa că ne-ntâlnim mai târziu.
Nu prea am chef de ieșit.
Nu, nu-i destul.
Haide!
Hai să ne-oprim aici, da?
Dar te-ai ținut după mine prin toată insula!
Și pe plajă? M-am trezit că deodată erai cu jucăria-n sus.
- Dacă spuneau că era de nudiști... - De nudiști...
- Bună. - Salut, Bruno.
- Cum ești? - Grozav.
- Salut. - Tu trebuie să fii Rai.
- Ce mai faci? - Eu sunt Dani.
- Iar tu... - Adrian.
Mulțumesc că m-ați lăsat. Îmi iau lucrurile și plec.
Nu trebuie. Poți să stai cât poftești.
Îți putem elibera o cameră, nu, Adrian?
- Da, de ce nu? - Mulțumesc mult!
Vorbea serios?
Nu, chiar ne-ar plăcea.
Bun, mai vorbim.
Pe curând. Mulțumesc.
Da!
Facem un material despre Virginia Dalmau.
- Pot să-i fac eu pozele? - Sigur!
Se zice că-i plină de toane...
O ador! E așa o divă... o regină!
Ce-i cu fața lungă?
Ar putea fi ultimul nostru reportaj, vă dați seama de asta?
Va trebui să-nchidem înaintea verii.
Șeful de distribuție care ne-a cerut să facem articolul despre filmul cu Dalmau
era șeful meu la ultimul ziar la care am lucrat.
Și el zice...
Că e interesat să investească în revista noastră!
Cum?
Dar numai dacă-i place articolul, și mai ales fotografiile,
așa că miza e mare, pricepeți?
Ești sigur că vine amicul tău? Altfel, scap de tocuri.
Pe ăștia de la jurnalistică îi știu, pe toți.
Așa? Și nu vrei să ți-o mai tragi din nou cu nicicare?
Sunt regele mojito-ului!
Ce, ți-ai pus țoalele de agățat?
Da, dar nu-ți face griji, tu nu ești pe lista mea.
Mai bine! Oricum, nu-ți face mari speranțe.
Bună!
Bună, Carla.
Rai?
- Cum ești? - Bine. - Mă bucur să te cunosc.
- Ea e Maria. - Încântată.
- Carla, iubita lui Bruno. - Încântată.
- Rai! - Hei, băiatu'!
- Cum ești? - Grozav.
- Cum e sprânceana? - Bine.
- Bruno... - Maria, mai trăiești!
- Ea e Carla, iubita mea. - Da, ne-am cunoscut.
- Vă lăsați lucrurile? - Da.
- Hei, ce mai faci? - Super.
Tocmai m-am îndrăgostit.
Prezintă-mă odată.
Ai răbdare, abia au ajuns. Vă fac cunoștință mai târziu.
- Îți place aici? - Da.
Vine, vine!
- Pentru tine. - Pentru mine?
Era în Berlin, dansam acolo cu un amic.
Nu știu ce să spun...
Îți place?
Normal! Mulțumesc.
Ți-am văzut câteva poze în studio.
Cele mai multe sunt de decor.
Câteodată agăț din cele mai personale.
Ai un stil special.
Îmi place.
Prietena ta e foarte drăguță.
Ar trebui să ai grijă.
Da, la fel și tu, ești cam praștie.
Nu-ndeajuns de praștie.
E beată, sau ce-are?
- Maria, ești bine? - Da.
Mergem acasă, da?
Mergem?
Rai e beton.
Marta-i înnebunită după el, și eu, la fel.
A, așa?
Copii, noi am plecat. E terminată.
O duc cu motocicleta.
E iubita lui?
Au ieșit, mai demult, dar acum sunt doar prieteni.
Uite!
Te mozolești cu Adrian!
Futu-i, și-au uitat căștile!
Căștile! Stai aici.
Mersi.
Îmi place Carla. E o fată a dracului de bună.
Nașpa că trebuie să pleci.
Vezi în ce hal e Maria.
N-am avut ocazia să ne-așezăm la ale noastre.
- Bună. - Bună.
Am venit să-ți înapoiez tricoul pe care mi l-ai împrumutat.
Ți l-am dat de tot. Dar, dacă nu-l vrei...
Îți fac o cafă.
Cum se simte Maria?
Nu prea bine.
Ia prea multe rahaturi.
Am convins-o să meargă la casa de la țară a soră-sii.
- Intră. - Nu, nu intru. Îs pe fugă.
Ascultă, Rai...
- Ce s-a-ntâmplat ieri... - Stai liniștit.
Nu se va mai repeta.
Decât dacă vrei tu.
Da, da, pune-i-l pe cel verde.
- Totul e sub control. - Ar fi bine să fie.
Habar n-ai cât de isterică e Virginia, și cât de pretențioasă!
Din lipsă de puțulică!
Da...
Nu, așteptăm.
Exact... Veniți.
Mulțumesc. Ne vedem curând. Pa.
Virginia nu apare mai devreme de trei ore.
Rahat! De ce?
E o divă! La ce te-așteptai?
Aș putea merge la bazin, să-l văd pe Bruno.
- Voiam să-i fac niște poze înotând. - Mergi.
Ieșim la o cafă, să discutăm despre ședință?
Ascultă, doar pentru că ne-am mozolit aseară nu înseamnă că suntem pe felie, da?
Ești un imbecil!
Voiam să mă mozolesc cu Rai, dar el a șters-o, eu eram excitată...
Data viitoare când mai ești excitată, folosește-ți degetele.
Uite la ăla care-noată. Ce brațe!
Să te cuprindă-n brațele alea trebuie să fie... olimpic.
Hei, uite-aici!
Bruno!
- Îl așteptăm afară. Haide! - Calmează-te.
Cât e la dușuri, noi ne putem bucura de lumea sportului.
Se poate să fi ieșit pe altă parte?
Stai o clipă. Merg să văd dacă-i înăuntru.
Carla...?
Carla!
Care-i treaba?
Erau împreună.
"Împreună"? Cine?
Bruno și Rai...
La dușuri...
Dar...
Să nu spui la nimeni, te rog.
Ședința foto cu Virginia! Nu uita!
Da, da...
Nu, înțeleg. Nu se poate, imposibil...
Da, dar vă cer, vă rog...
Așa... da...
Da, mulțumesc, la revedere.
Ce coaiele mele s-a-ntâmplat?
Agentul Virginiei zice că fotograful i-a tras clapa.
- Unde-i Carla? Sper că-i în spital. - Ai grijă ce spui, da?
Am încercat scuza cu spitalul cu Virginia...
- Și nici ea n-a crezut-o. - Mi-a smuls panglicile de pe mine!
Revista depinde de ședința asta, iar ea nici măcar nu sună. Care-i treaba cu ea?
Ar trebui să-și pună întrebarea dacă mai vrea să rămână cu noi.
Nu, ar trebui să ne-ntrebăm noi dacă o mai vrem aici.
Trece printr-o situație personală foarte delicată, dacă vreți să știți.
- A, da? Nu mai spune... - Da, și e una foarte gravă.
Dar nu v-o pot spune.
- Ești un homosexual? - Nu, nu sunt homosexual.
Bruno, e crunt pentru mine, dar trebuie s-o accepți.
Carla, îmi plac femeile. Îmi placi tu!
- Mă prostești pe mine sau pe tine? - Nu, îți spun adevărul. Te iubesc.
De ce nu mi-ai spus, dacă mă iubești atât de mult?
Nu te-ai gândit la mine? La noi?
Ți-am înghițit gelozia întreaga mea viață, iar acum mă înșeli tu!
- Du-te dracului! - Dumnezeule... Ascultă, îmi pare rău!
- Nu mă atinge! - Liniștește-te.
N-am plănuit să se-ntâmple una ca asta.
Dar nici nu pot face nimic.
Nu știu...
M-am gândit să nu-l mai văd pe Rai, dar m-a luat o neliniște insuportabilă.
Vorbești de parc-ai fi îndrăgostit.
Nu, nu, doar că Rai e altfel.
E prietenul meu. Am nevoie să-l văd!
E ca un drog.
Sexual?
Da, doar sexual.
Uite, dacă voi continua să îl văd, o să trec de faza asta și apoi...
Și apoi, ce?
- O să ți se-aprindă după altul? - Ți-am spus că nu-mi plac alții!
- De unde știi? - Fiindcă treaba cu Rai e altfel!
Nu e doar ceva sexual.
- Te-ai îndrăgostit... - Nu, pentru că sunt îndrăgostit de tine.
Vreau să rămân cu tine.
Atunci nu te mai vedea cu el.
Dacă mă iubești, nu te mai vedea cu el.
Îți promit.
- Bună. - Bună.
Mi-e prea greu să fac asta.
Îmi nenorocește viața... și capul.
Carla e cel mai important lucru pentru mine.
Ei îi aparțin.
Nu ne mai putem vedea.
Bine.
Bine, liniștește-te.
- N-am putut. - Cum?
Am încercat, dar nu pot.
Ia-ți lucrurile și pleacă.
Împăturește-ți tricourile cum trebuie, altfel ocupă mult spațiu.
Știu că trebuie să plec, dar deja mi-e dor de tine.
Unde te vei duce? Ce te vei face?
- Ai nevoie de bani? - Nu, nu...
Am nevoie de un singur lucru. Îmbrățișează-mă, te rog...
Nu, nu, nu... Pleacă!
Bună...
- Nu ți-ai putut ține gura, este? - Trebuia să-ți iau apărarea...
Iartă-mă.
Dacă nu puteai veni, trebuia să-mi fi spus asta.
Ne-am fi descurcat, cumva.
- E grav ce s-a-ntâmplat, Carla. - Lucrăm la revistă de dragul artei.
Facem tot ce putem să supraviețuim.
Am avut o mare șansă, dar s-a dus.
Îl sun pe distribuitor. Ajung cumva la Virginia.
Îmi pare rău...
Dar nu-mi întoarceți spatele acum.
Nu mă părăsiți și voi...
Nimeni nu-ți întoarce spatele.
Unde-i Bruno?
- E acasă la voi? - Nu.
Când i-am spus că l-am dat afară pe Rai, s-a enervat și a plecat.
- Dar unde? - Nu știm.
Nu răspunde la telefon.
Ar trebui să uiți de Bruno.
Acum, că a recunoscut ce e, să vezi ce-și face de cap!
Dă-i timp, numai...
Vino-ncoace.
Soră-mea și ai ei vin aici doar uneori, la sfârșit de săptămână.
Stați cât vreți.
- E tare frumos aici, Maria. - Da.
- Tare frumos și tare plictisitor. - Asta până să venim noi aici!
Ce zici? E locul perfect pentru a învăța.
Nici semnal de telefon nu-i.
- Regreți asta? - Și tu ce vei face aici?
Suntem în asta împreună, da?
Și o voi ține și pe Maria sub control.
Dar trebuie să lucrezi.
Ți-am spus, mi-au dat liber o săptămână de la sală.
Și apoi, mai vedem.
În plus, Barcelona-i aproape.
Ce e?
Sunt confuz. În legătură cu Carla și cu tine.
Ce nu-nțeleg e cum de nu ai observat că era homosexual.
Chiar dacă nu-i deloc fătălău.
Întotdeauna ne-a fost grozav, sexualicește.
- Și tipii nu pot simula orgasmul. - Atunci e clar, e bisexual.
Deci chiar îl incit, foarte mult.
Dar dacă trebuie să fie cu un tip...
Și eu nu sunt un tip...?
De vreme ce ești atât de deschisă, lasă-l să-și aibă escapadele ocazionale...
Și basta!
- Faci mișto de mine? - Nu, dar la cât te dădeai de liberală...
La urma-urmei, ești ca tot restul lumii, nu suporți infidelitatea!
Nu-i același lucru!
A te culca cu toată lumea nu-i același lucru cu a fi cu un singur tip.
Deci, după tine, greșeala lui a fost că s-a rezumat la un singur tip.
- N-au să intre toate! - Ai adus prea multe haine!
Rămâi doar câteva zile.
Am să fac o plimbare.
- Vin cu tine. - Nu, Rai.
Vreau să fiu singur.
- Cred că jocul ăsta îți scapă din mână. - Ce "joc"?
Te cunosc. Seducția e ceea ce te stârnește...
Iar de-acum, trebuia să-ți fi trecut deja.
- Și dacă nu "mi-a trecut"? - Atunci e mai grav.
Ești trist.
- Nu te recunosc. - Sunt cel dintotdeauna.
N-aș fi atât de sigură.
Nu te-am mai văzut îngrijorat pentru vreunul din iubiții tăi.
Sigur, trebuie să fiu îngrijorat doar pentru tine, nu?
Scuze, sunt ocupată!
- Ce vrei? - Să-ți vorbesc.
- S-a întâmplat ceva cu Bruno? - Nu, liniștește-te.
Suntem cu Maria, la țară.
- Nu știe că am venit să te văd. - N-am nimic de vorbit cu tine!
Eu cred că ai.
Oferă-mi numai un minut.
Te rog.
Bine...
Întinde-ți piciorul.
Doare?
Aici, nu?
Începe de aici.
Lasă-mă-n pace!
Tu și cu Bruno vă iubiți.
- De ce nu sunteți împreună? - Ce-ți pasă ție?
Te-ai plictisit de el?
Dacă m-aș fi plictisit, nu eram aici.
Mă doare să-l văd doborât. Îi lipsești.
- Îmi ceri să-l iau înapoi? - Da.
Și tu? Ai să dispari?
Vom continua ca și până acum.
Dacă nu ne-ai fi prins împreună...
L-ai fi văzut altfel pe Bruno, câtuși de puțin?
Bineînțeles că nu.
Deci nu iau nimic de la tine.
Gândește-te la asta.
Bună.
Noi doi suntem liberi, eu cred în noi,
Întoarce-te...
Asta nu-i sănătos, fată.
Te scot în oraș seara asta, și dacă trebuie să te trag de păr!
Nu mai suport
Patru zile și niciun semn de la jigodia aia.
Uită-l.
Cum? La fiecare pas dau de ceva al lui.
Treningul lui! Cărțile lui!
Legitimația de transport! Permisul!
E ca și când ar fi aici, dar nu-i!
Nu se-ntoarce nici să-și ia lucrurile!
Am să-nnebunesc!
Dacă nu s-a-ntors după ele, nu-i pasă de ele.
Așa că, nu înnebuni.
Hai să-i aruncăm lucrurile!
Nu, nu, nu!
- Unde-s sacii de gunoi? - Nu te las.
Cum să-i fac una ca asta?
E un bar nou, cu muzică super.
Știu pe unul dintre barmani. Ne aranjează el de-o băutură.
N-am deloc nevoie de Bruno.
O curățenie sănătoasă, cel mai bun lucru.
Te scuturi de chestiile negative.
Nu te lăsa purtată de sentimente.
Taxi!
Merg acasă. Scuze.
- Ești sigură? - Simt nevoia de-o seară liniștită.
Dar tu, distrează-te. Nu-ți face griji.
Ai văzut tricoul pe care-l port prin casă?
Stai așa!
Vreau numai să-ți vorbesc o clipă!
Așteaptă!
Oprește! Oprește!
- Oprește! - Carla!
- Oprește, oprește, te rog! - Carla!
De ce nu mi-ai răspuns la mesaj?
N-aveam semnal. L-am primit abia acum două ore.
- M-am gândit că mai bine veneam direct. - Ți-au fost luate toate lucrurile.
Le-am aruncat pe toate.
Nu, nu, nu face nimic.
- Pe toate? - Păi, nu chiar "pe toate".
Prea-bine
Bine.
Pa.
Taică-tău, i se lungește ședința. Zice să nu-l așteptăm pentru prânz.
- Chiar credeai că va veni? - Nu începe.
Apropo, cum e cu Bruno și mica lui... escapadă?
Mai bine ca niciodată.
Dar ești sigură că nu se mai văd?
- Sunt sigură că se mai văd. - Poftim?!
E parte din înțelegerea noastră de cuplu.
Suntem oameni deschiși.
Deci încă se mai vede cu fata aia și ție nu-ți pasă.
Nu e o fată, e un băiat.
Și ție ți se pare... "normal"?
Ce nu-i normal e că tata are o relație sentimentală cu arhitecta lui
și tu te prefaci că nu știi.
A fost o chestie trecătoare. E în trecut.
Mamă, e cu femeia asta de cinci ani.
Vine în Barcelona să o vadă, de-aia nu-i aici!
- Toată lumea știe! - Ce vrei? Să ne despărțim?
Bună. Bună ziua. Felul întâi este...
- Vreau un whisky cu gheață. - La fel și eu.
Ce, nu-i voie?
Privește-mi fața, sunt destul de bătrână.
Oi fi eu bătrână, dar tu ești tânără.
Lasă-l pe Bruno. Sunt puzderie de băieți grozavi.
De ce? Sunt fericită cu el. Mă simt bine.
Nu te cred.
- Unde pleci așa devreme? - La sală.
N-am cursuri până la prânz.
- De ce nu mergi mai târziu? - Nu... Prefer să merg acum.
Hai, nu fi fată rea.
- Mergem la bazin! - Carla!
- Îmi iau lucrurile. - Nu, Carla...
- Am cursul de karate. - Cu Rai?
Firește. El e instructorul.
- De ce nu mi-ai spus? - Mă gândeam că te superi.
Indiferent ce fac, tu te tot superi.
Ce faci seara asta?
- Vreun plan? - Nu știu.
Numai ce m-am trezit și tu mă întrebi ce fac deseară!
- În caz că stăteai cu Rai... - Dacă stăteam, te sunam să-ți spun.
Nu petrec cu el fiecare seară! Asta-i nebunie!
Doar că să știu să mă organizez și eu!
S-ar putea să mă-ntâlnesc cu Marta dup ce-nchidem la revistă...
Carla, fă ce vrei! Nu mă mai bântui dracului tot timpul!
Rahat. Îmi pare rău.
Haide, haide...
Suntem atât de strâns-lipiți, încât am devenit prea dependenți.
Asta nu e bine.
- Am nevoie de tine. - Eu n-am "nevoie" de tine.
- Sunt cu tine pentru că vreau să fiu. - Nu vorbeai așa înainte.
Fiindcă nu mă gândisem niciodată la asta.
Simt la fel în privința ta.
Nu, de fapt...
E mult mai puternic.
Te iubesc încă și mai mult.
Fiindcă încerci să mă accepți așa cum sunt.
Nu e ușor.
Mă-ntorc deseară.
Dacă nu te vezi cu nimeni, după lucru, voi fi aici.
Pa.
- Așteptăm de o oră! Ce-ar fi să plecăm? - Nici gând.
Poate tu crezi că-i ușor să fii primit de Virginia Dalmau.
- Îmi pierd pofta de cerut scuze. - Vrei să se-nchidă revista?
- Vei și îngenunchea, dacă trebuie! - Ce îi spun?
Adevărul. Ce s-a întâmplat.
- Sigur, chestia cu dușul, nu? - Sunt convinsă că va înțelege.
Dar nu-i spune și că i-ai lăsat să facă duș mai departe,
că se strică de râs.
Dacă iubești pe cineva, nu-l inhibi, nu-l încătușezi.
Și apoi, dacă se vede cu Rai, Bruno îmi spune.
În adâncul tău, ești ca maică-ta: o resemnată.
Eu accept situația fiindcă așa vreau!
Eu sunt liberă! Tata o ignoră pe mama. Și pe mine, la fel!
Bruno nu mă ignoră. Mă iubește!
Cum altfel? Cu atâta înțelegere?
Știi ce cred eu?
Când unii-s atât de deschiși, ei nu se mai iubesc.
Dar e confortabil să ai companie, sex...
- Mie-mi convine. - Da, îți convine...
Și lui, și mai mult.
Dar nu pare că ți-ar conveni.
Dacă vrei să te minți singură, treaba ta.
Tu te minți singură, cu chestiile gen "mie nu-mi trebuie un partener",
când adevărul e că nu poți pune mâna pe unul!
- Ce spui? - Te porți ca o târfă,
fiindcă refuzi să recunoști că de fapt cauți pe cineva cu disperare!
Și sfârșești prin a ți-o trage cu Adrian, despre care crezi că-i un imbecil!
Puțin cam exagerat, nu?
Mulțumesc că ai venit.
Îmi pare rău pentru ce am spus.
Se poate să ai dreptate, dar ai fost tare crudă, fată.
Am și eu sentimente, știi?
Iartă-mă.
Nu sunt un zid în care să arunci pietre care să ricoșeze.
Mă simțeam oribil și m-am răzbunat pe tine.
Am și eu probleme, dar mi le rezolv singură și nu dau vina pe alții.
Ei, fată, ești așa de sensibilă, nimic nu-ți pot spune.
Poți dormi la mine acasă,
dar, după cum știi, e un mediu familial.
Știi ce?
Avem o sesiune foto și un interviu cu Virginia.
Ce? Asta-i fantastic!
Mai revino-ți, fată. Vin Dani și Adrian aici.
Să vezi când le spunem!
- De ce le-ai spus să vină? - Vorbiserăm deja să ne întâlnim.
Trebuia să mă descarc la cineva!
Ce le-ai spus?
Știu că Bruno și Rai sunt încă împreună.
Dani i-a văzut și...
Și eu le-am explicat situația.
Merg la baie, mi-e deranjat stomacul.
De-ai fi văzut, numai...
Arătau atât de fericiți...
Când m-ai lăsat acolo...
Deci, îți jur...
- Pe unde-ai fost? - Prin zonă.
- Cu cine-ai fost? - Îmi ceri explicații?
Nu, nu. Mereu îmi spui, dar dacă acuma nu vrei...
Am fost cu cineva care mi-a sugerat să dorm la el.
Dar eu n-am vrut.
Fiindcă nu-ți plăcea de el?
Bună, Marta.
Da, da, da.
E chiar aici.
Ți-ai lăsat geanta și aparatul... la bar.
Da, nu-ți face griji.
N-aveam poftă de povestit.
Ne vedem mâine. Pupici.
Sunt penibilă, nu-i așa?
Uneori am senzația că toți râd de mine.
Mai ales tu!
Nu ești "penibilă".
Ești cea mai minunată persoană pe care o știu.
Și sunt atât de norocos că ești cu mine.
Chiar crezi asta?
Ce-i cu rafturile alea?
- Surpriză! Nu ziceai că-ți trebuiau? - De unde le ai?
De la sală, voiau să le arunce.
Nu le vreau.
Și nu vreau nici ca Rai să vină aici.
Asta-i casa noastră, casa părinților mei!
- A fost o adevărată plăcere. - Mulțumesc.
Da?
La început, am fost cam intimidată, dar până la urmă ne-am conectat.
Ce fericită sunt!
Mersi, mamă.
Am plecat. Pupici.
Ce cauți tu aici?
Am venit să-mi cer scuze că am fost la tine acasă în lipsa ta să punem rafturile.
Nu suntem aici să ne discutăm viețile, aici muncim.
Scuze. Spuneau că ați terminat.
Pot ajuta în vreun fel?
Aveți un voluntar pentru curățenie.
Ne vedem mâine.
Pa.
De ce îi spui ce vorbim noi?
l-am spus doar că te-ai supărat din cauza rafturilor și că nu vrei să vină pe-aici.
- Da, și ce altceva? - Nimic.
E greu să nu vorbesc despre tine. Locuiesc aici, cu tine.
Nu vreau să mai vorbești despre mine, da?
Bine, cum dorești.
Cred că-i al tău.
Mersi.
Îmi dai voie?
Bruno!
- Ce mai faci, frumosule? - Ce cauți aici?
Am venit să vă scot pe amândoi la prânz.
- Fac cinste. - Prefer să rămân, să-nvăț.
Bine, atunci, așteptăm.
E devreme.
Ce-ar fi să lăsăm prânzul, bine?
Mergem numai noi doi?
Cum?
Dacă Bruno vrea să învețe, să-l lăsăm să învețe.
Spune-i să plece.
Nici ea n-are chef. Nu?
Ba da.
Am chef. Mergem?
Atunci, să mergem.
Nu, tu nu. Tu rămâi să înveți.
Nu-ți închipui nici măcar o clipă că vom fi prieteni, da?
Fac asta doar ca să-l enervez pe Bruno și să lămurim odată lucrurile.
Bine. Acum, să luăm de mâncare. Am spus doar că fac cinste.
- Bună. - Bună, ce mai faci?
- Unde-i Pau? - Cu examenele.
Bună!
Poate tu ești obișnuit cu de-astea, dar mie nu-mi place câtuși de puțin.
O să-ți placă. Tot ce-i aici e delicios.
Să mergem.
- La revedere. - La revedere.
Hei! Ați uitat ceva.
- A, da. Să plătim... - Nu, asta.
Ea credea că furăm.
Spune-i că-s un om bun.
Ni le dați pur și simplu?
Cu condiția să le mâncați astăzi.
- De ce? - Fiindcă mâine expiră.
Sau credeai că lor le place să piardă bani?
Escrocule... Ar trebui să nu-ți mai dau nimic.
- Vă cunoașteți? - Îl învăț karate pe fiu-său.
Și tot ce-am luat expiră mâine...
Bingo! Ai câștigat...
Un borcan de ficat gras.
Ai de gând să-mi spui unde mergem?
La ei.
Ia uite-l, "elementul-lipsă".
Haide, Rai!
Ea e Carla.
- Haide, Rai! - Bagă-mare!
E cam riscant, nu-i așa? Ai putea muri chiar.
Dacă nu-ți asumi riscuri în viață, ești deja mort.
Unde-i mâncarea?
- Șuncă? - Da.
Cum te-ai apucat de dans?
Când eram mici, ne întâlneam aici și imitam de prin clipurile de la TV.
Eu o imitam pe Madonna.
- Ai stat aici? - Sunt din Galicia.
Dar la 11 ani mi-a murit tata,
iar eu și mama am venit în Barcelona.
Deci ăsta-i cartierul tău?
Păi, e locul unde am petrecut cel mai mult.
- Am plecat, mai apoi. - Unde?
Înapoi în Vigo, pentru o vreme,
am stat în Hendaya, în Santander, pe oriunde găsea de lucru.
Și mama ta unde e acum?
Stă în Cadiz, cu noul ei prieten.
Când vin aici și-mi revăd vechii prieteni, mă simt tare bine.
Breakdance-ul tău e grozav. Dacă voiai...
Breakdancer-ii trăiesc pentru dans.
Eu nu mă pot opri la un singur lucru.
Doar în caz că ratez.
Prefer să gust din toate câte puțin.
M-am încurcat cu un tip, la internat.
Dar când ieșeam, umblam cu fete.
Dar te simțeai homosexual ori heterosexual?
Nu mi-am bătut capul cu asta. Era "sexual" și atât.
Îți părea normal.
"Normal"?
Da.
Asta, până când am fost bătut.
Aveam 16 ani.
Și te-ai apucat de karate.
Îmi place să-mi ating limitele energiei mele,
până ce nu-mi mai pot mișca un deget, sau gândi la nimic.
E un fel de moarte dulce.
Ție nu ți s-a întâmplat niciodată ceva asemănător?
Ba da.
Dar eram complet "printre nori".
"Printre norii" sunt mereu aici.
Cu unii oameni, e mai ușor de aflat.
Mulțumesc că m-ai condus.
Cu plăcere.
Auzi!
Acum, că am lămurit odată lucrurile, să nu-ți închipui că vom fi prieteni, da?
Am făcut-o doar pentru a-l enerva pe Bruno.
- O, ești îmbufnat... - Nu, învăț.
De ce râzi?
De nimic.
V-ați distrat fain?
Mă ierți?
Când te superi, devii tare agresivă.
Ce ați făcut?
Te-ntreb eu ce faceți atunci când ești tu cu el?
Mă lasă să stau aici,
iar eu fac curățenie.
Poftiți!
E penibilă!
Se dă mare-sexi, la vârsta ei.
A fost tare aia, când a apărut Rai dintr-odată.
El și Carla sunt acum prieteni la cataramă.
Ce spui?
Ai ales fotografiile pe care să le trimitem?
Hotărâți voi, mi-e indiferent.
Ce-i asta?
Ce?
- Sunteți oficial împreună? - Suntem, de zece zile.
De ce nu mi-ai spus?
Fiindcă ai fost ocupată în ultima vreme.
Acum îl preferi pe iubitul iubitului tău celor mai buni prieteni ai tăi.
Bruno habar n-are cum mă simt.
Mă îndoiesc că ar fi la fel de înțelegător, în locul meu.
- Fă testul pe el. - Ce test?
Ce să fac...?
Să-mi găsesc un iubit?
Trebuie să ai pe cineva care-ți place.
Am închis.
- Bună. - Bună.
M-am gândit dintr-odată să trec să te văd,
dar dacă te pregăteai să ieși, plec.
Nu, adunam numai pe-aici.
- Poftește. - Bine.
Sunt în dormitorul tău.
Voiam să m-așez să citesc.
Mă ajuți să fac patul?
Bine.
Așează-te.
Asta trebuie că face bine la spate.
Nu te sperii vreodată noaptea de la propria ta reflexie?
Are avantajele ei.
E ca și cum e aici cineva exact ca tine, dar care nu ești tu...
și poți să spionezi ce face.
Bună!
Iau cina, de vreme ce ai întârziat atâta...
V-ați întâlnit la un pahar?
Nu.
Ați muncit până târziu?
Muncit, nu... Futut.
Cu cine?
Cu cine altul?
Nu, glumeam doar.
Mă bag în pat.
E friptură în frigider.
- Cine-i? - Maria.
Carla. Suntem la bazin.
Nu, nu i-am spus nimic.
Și mie mi-e greu.
Da, știu. Știu că trebuie să-i spunem.
Bine.
Te sun eu. Pupici.
Ca să vezi, Virginia, după toate nazurile alea...
- Toarnă-mi și mie! - Hei, Carla!
Ce sărbătorim?
Ne cumpără! Și s-au dat în vânt după fotografii!
Ne-ntâlnim după-amiază cu șefii de distribuție, să semnăm înțelegerea!
Asta-i grozav!
- S-a-ntâmplat ceva? - Nu, de ce?
Femeie, visăm de atâta vreme la asta, și acum s-a împlinit.
Ce zici de ceva entuziasm?
Mă bucur, pe bune.
E grozav!
Merg la baie.
Ce s-a întâmplat?
- Te porți ciudat de câteva zile. - M-am încurcat cu Rai.
- Ce? - M-am încurcat cu Rai.
Cum a primit Bruno asta?
Nu îndrăznesc să-i spun.
Dar mai ești îndrăgostită de Bruno sau nu?
Da, sunt îndrăgostită de Bruno...
Dar Rai mă aprinde atât de tare!
Ce spune Rai despre asta?
Am hotărât să nu ne mai vedem, momentan.
- Trebuie să-i spui lui Bruno. - Mă tem că mă părăsește.
Dacă te iubește cu adevărat, va accepta, așa cum ai făcut și tu.
- Și dacă n-o face? - Atunci oricum nu merită.
Da, m-am încurcat cu Rai! Care-i treaba?
Rai, încep să-mi fac griji. De ce nu răspunzi?
Au aflat cei de la revistă.
- Pot să intru? - Da.
Vrei să ieșim la un film, sau la o plimbare?
A sunat Marta, trebuie să fug până la revistă.
Mereu stai până târziu sau ești ocupată nopțile. Ăștia te exploatează.
Da, dar merită.
Tre' să fug!
- Pa! - Pa.
Oprește, oprește!
Nu mergeai la revistă?
Ba da, dar am realizat că lăsasem aici dosarul cu poze aseară și-mi trebuie.
Și tu?
Vii atât de târziu zilele astea, încât m-am gândit să trec pe la Rai,
deși e cam tot ocupat și el.
Urcăm?
Urcăm, da!
Da?
- Bună! - Bună.
Bună.
M-am întâlnit cu Bruno din greșeală, la intrare.
Am venit să-mi iau pozele.
- Vreți ceva de băut? - Nu.
Revin imediat.
- Vin cu tine. - Și eu!
Pleci undeva?
Merg la țară pentru o vreme, cu Maria.
- A pățit ceva? - Nu, e bine.
Eu am nevoie de puțin aer.
Am să beau ceva.
- Te ajut! - Nu, îl ajut eu!
Rai, care-i treaba? De ce pleci?
- Nu-mi poți face una ca asta! - Mă lași să iau o lămâie?
- Atunci rămân cu tine seara asta. - Vreau și eu ceva de băut.
Nu trebuia să mergi la revistă?
Dacă pleacă Rai, trebuie să-l petrecem, nu?
Am o sticlă cu gin. Vrei s-o aduci tu?
- Nu poți să pleci! - Apare Bruno din clipă-n clipă.
De ce nu-i ceri să iasă, să cumpere ceva,
ca să-mi explici de ce pleci fără să-ți iei rămas-bun?
- Carla, te rog. - Faci un cocktail de detergenți!
Nici nu știu ce fac!
Rom!
Nu mai aveai gin.
- Care-i treaba? - Mi-e cald.
M-am tot antrenat, am nevoie de aer.
Ai temperatură?
Lăsați-mă să trec!
Ar prinde bine un mojito. Vrei să faci unul?
Nu mai putem continua, Carla. Nu vreau să amăgesc pe nimeni.
Nici eu...
Hai să-i spunem, e cel mai bine...
- Cel mai bine e ca eu să plec. - Nu...
Iată Regele mojito cu...
Îți cer doar să mă asculți!
Nu! Nu, nu!
Deschide, te rog!
Voiam să simți ce am simțit eu.
Să știi și tu ce mult doare.
Dar m-am îndrăgostit de Rai.
Nu asta ți s-a întâmplat și ție?
Nu schimbă nimic din ce simt pentru tine.
Te iubesc!
Și ce contează e că suntem toți împreună.
Deschide, te rog!
Adio, Bruno.
E grozav să te văd.
- Bună! - Bună.
Intrați!
Aveți o mică surpriză.
Putem vorbi puțin?
Iartă-mă.
Am fost un prost.
Nu știu dacă a fost egoism sau prostie.
Sunt atât de rușinat...
După ce tu și Rai...
Iar eu, care voiam să fiți prieteni...
Dar suntem mai mult decât "prieteni", ai văzut doar.
Mai vrei să fii cu mine?
Mai mult ca oricând.
Dar nu vreau nici ca Rai să dispară din viața mea.
- E la fel de important. - Și pentru mine.
Nu vreau să ne despărțim niciodată.
Lucrurile se complică mai mult ca de obicei, nu?
La ce te referi?
Nu poți rezista tentației de a seduce pe absolut toată lumea.
Iar acum, provocarea supremă: un cuplu.
Ești geloasă.
Pe tine te iubesc, dar nu sunt îndrăgostit de tine.
Exact.
Dar de Bruno?
De Carla?
De care?
De amândoi.
Îi iubesc.
Suficient de mult pentru a mă da din drum și a-i lăsa în pace.
De fiecare dată când te apropii prea mult de cineva,
pleci în călătorii, îți iei un alt iubit...
Și fugi.
- Singurul de care fugi ești tu însuți. - Nu te mai amăgi, Rai.
Te temi că vei suferi, așa că ești îngrozit de dăruire.
Cu atât mai mult cu cât nu e vorba doar de unul, ci de doi.
Ți-am spus cât ești de frumoasă?
Ador corpul tău.
Nu mă mai satur de el.
- Unde-i Rai? - A plecat.
La Barcelona.
Numai ce l-am lăsat la drum, la ocazie.
- La Barcelona? - Sigur. Urcă.
Uite, e acolo!
- Rai! - Rai!
Așteaptă!
Rai!
Așteaptă!
Ce se-ntâmplă? Cum pleci, fără să spui nimic?
Nu-mi plac despărțirile.
Coboară, hai să luăm prânzul! Te rog!
Viața de unul singur nu-i ușoară, în doi e complicată,
dar în trei e imposibilă!
- Ce?! - O să-mi lipsiți, amândoi.
- Ce?! - N-am să vă uit niciodată!
- Rai, rămâi cu noi! - Cu bine.
"Dacă nu-ți asumi riscuri în viață, ești deja mort"!
- Oprește. - Ce?
Oprește, te rog!
Așteptați-mă!
Oprește, oprește!
Nu!
Bruno! Carla!
Bruno!
- Ești bine? - Da, sunt bine.
Futu-i...
Unde-i Carla?
Unde-i?
Carla!
Întoarce-o.
Ești bine?
Ia-o de braț.
Grijă, grijă.
Nu, nu scoate casca. Grijă!
Ești bine.
Nu mai poți scăpa acum de noi.
Haide.
Traducerea: Reef