ДЪЛБОКИ ВОДИ (1981)
Напоследък не те виждам много. Ще седнеш ли за момент?
Как си? - Добре.
Веднага се връщам.
Съпругът на мадам Милер е новият преподавател по френски.
А, чудесно! - Оставям те с Виктор Ален.
Г-н Валет се опитва да ме уреди на работа в консулството на Франция.
Отдавна ли живеете тук? - Аз съм най-старият французин
на остров Джърси. - Казаха ми, че създавате парфюми?
Продължавам делото на баща си. Имаме малко предприятие.
С добра репутация ли е? - Да.
Може ли?
Не успях да ви запозная. Това е жена ми.
Много бих искала да посетя парфюмерийната ви фабрика.
Довиждане, господине. - Довиждане, госпожо.
Кога ще дойдеш да видиш хортензиите?
Утре удобно ли ви е, докторе. - Да, напълно, след 13:00...
Умори ме! - Наистина ли?
Исках да ви кажа, че компанията ми ме помоли да остана тук още седмица,
така че ще мога да отговоря на поканата ви.
Благодаря ви, че ми позволихте да прекарвам времето си с жена ви.
Познавам мъже, които бият и за по-малко.
А вие сте толкова спокоен.
Благодаря.
Не съм свикнал да се бия, както казахте.
Ако някой не ми харесва, просто го убивам.
Чувал ли сте за Малкълм Макрей? За мистерията около Малкълм Макрей?
Да, той не беше ли ваш приятел? - Беше приятел на жена ми.
Не ми е забавно.
Така и не намериха убиеца.
Между нас казано, не го убих заради Мелани.
Стори ми се много вулгарен.
Това са празни приказки. - Разбира се.
Вървете, Мелани вече ви търси.
Наистина не ми е забавно. - Вече го казахте.
Но въпреки това грешите. Много е забавно.
Как е? - Добре.
А Марион? - Много е добре.
Какво искаше жената на учителя? - Коя?
Надявам се, че приятелят ви си прекарва добре.
Ще се установи ли тук? - Не, скоро си заминава.
Мари, семейство Милер си тръгват.
Бъдете по-строг със сина ми. - Непременно.
Господин съветник... - Тръгваме ли?
Уморена съм.
Какво каза на Жоел? - На кой Жоел?
Видях те да говориш с него. Кажи ми. - Видяла си ме?
След това стана малко странен. - Така ли? И какво му стана?
Просто беше странен.
А г-жа Милер ти хареса. - Наистина си наблюдавала.
Зъбите изми ли си? Изпишка ли се? - Утре.
Наистина ли пея фалшиво? - Ти пееш фалшиво, мама спи,
закуската загаря и закъсняваме. - Бързо ми подай кърпата.
Жюли каза, че баща й казал... - Че когато вестниците
обещават слънце, вали дъжд. А аз ти казвам, че няма да вали.
Тази сутрин имаме топли кроасани. - Колко мило!
Тръгвам, защото закъснявам. - На връщане ще купиш ли месо?
За четирима. - Кой е четвъртият?
Ще имаме гост. Недей да правиш такава физиономия.
Поканих... - Чакай, нека позная.
Това е... това е...
Жоел е. - Чудесно! Великолепна си!
Добър вечер. - Добър вечер.
Значи вие приготвяте вечерята? - Хванахте ме на местопрестъплението.
Хайде, налейте си нещо. След малко идвам.
Добре, но за малко, защото бързам. - Няма ли да останеш за вечеря?
Не, няма да мога. Исках да ви кажа, че утре заминавам.
Но ти каза... - Да, но всичко се промени.
Местят ме в централата. Утре трябва да съм в Париж.
Колко жалко, че заминавате.
Това е причина да останеш на вечеря. - Така е, това е уважителна причина.
Не, много съжалявам, не мога.
Ако идвате в Париж, обадете ми се.
Е, довиждане. - Добре. Приятно пътуване.
Добре, ти победи. Какво му каза? Кажи ми.
Какво да ти кажа, скъпа? - Тогава ще поканя Ралф.
Да не би да се страхуваш, че довечера ще ти бъде скучно?
Какво да правя?
Тази музика ми омръзна.
Струва ми се, че Мелани иска да танцува.
Хайде, покажи ми.
Кой е това?
Много съжалявам.
Изобщо не съжалявате, така че мълчете.
Цяла нощ ли ще седиш тук?
Казано честно, тръгнах с английски дебют
и сега не мога да се справя.
Вече не играеш ли? - Победих.
Ще пиете ли още? - Благодаря. Малко.
Искате да ме напиете ли? - Да.
Забавлявайте се, деца, а аз ще почета.
Мамо, не мога да заспя заради шума!
Шумно ли е? Не съм забелязал. А ти?
Съжалявам, скъпа. Отивай в леглото.
Отдавна не си идвал. Донесе ли ми подарък?
Ще ти донеса следващия път. - Всеки път го казва.
Хайде, върви да си лягаш, скъпа.
Ти харесваш ли Ралф? - Да.
На мен Малкълм ми харесва повече. - Защото ти носи подаръци.
Много си продажна.
Ревнуваш ли, татко?
Не трябва. Теб обичам най-много.
Благодаря ти за добрите думи. Сега заспивай.
А приказка?
Една принцеса имала куче
и четирима чичовци, които били крале.
Първият се казвал Алиготе,
той бил крал на Замбези
и... Зенвирон.
Искате ли нещо за пиене?
О, не, благодаря. Канех се да си тръгвам.
Вече е късно, нали? - Не, рано е.
Време е за закуска. Няма да ви пуснем така.
Някой иска ли омлет? - Да, аз.
Добре ли спа? - Много. Но морякът не е във форма.
Мисля, че не е много издръжлив.
Ще си оближеш пръстите.
Не искам да ям. - Хайде, хайде.
Който танцува цяла нощ, има нужда от протеини.
А тази за кого е? За присъстващия тук Ралф,
несравнимият танцьор,
неповторимият моряк,
който не може да пие.
Чао. Отивам да си легна.
Какво става?
Как е самочувствието? Притеснявах се за вас.
Имам морска болест.
Вие сте добър човек. - Не съм.
Не, много сте добър. Друг щеше да ме изхвърли.
Живеем в ХХ век и когато ми досаждат, когато доскучаят на Мелани,
не изхвърлям хората, а направо ги убивам.
И постъпвате правилно. Искам да остана и ваш, и неин приятел.
Харесвате ми. - Например, Малкълм Макрей го убих.
Значи сте били вие? - Да. С чук. В неговия апартамент.
С чук ли? - Но да си остане между нас.
Спеше с Мелани. Разбирате ли?
Тя знае ли? - Никой не знае.
Нито дума на Мелани. Разбрахте ли?
Време ми е да си тръгвам.
Искате ли да ви закарам? - Не, не. Много сте любезен.
Благодаря за всичко. - Пак заповядайте.
Той тръгна ли си? - Да.
Ти се държа чудесно. - Добре.
Мислех, че ме смяташ за невъзпитан. - Държиш се прекрасно.
Лека нощ.
Знаеш ли, че всички говорят за теб? - За мен ли?
За убийството. Капитанът ни разказа всичко.
Мелани ще се лиши от ухажори. - Драги ми, Вик,
повече няма да ти поверявам моите хортензии.
Какво ще кажете, г-н Валет? - Скъпи докторе,
споделям безпокойството ви.
Знаеш ли, мисля, че ще има скандал.
Отиди да видиш какво й е.
Ралф повярвал ли е, че съм убил Малкълм?
Не, разбира се, не е повярвал. - Не го ли намира за смешно?
Какво смешно има в това?
Смешно е, когато аз говоря за това.
Снощи те сънувах.
Танцуваше в градината с един много умен
и невулгарен млад човек.
Мелани...
Скъпа моя, струва ли си да плачеш за това?
Нима Жоел или Ралф струват и една твоя сълза?
Не плача за тях. - А заради мен ли?
За нас.
Донесе ли "Пилот"? - Вестникът на принцесата не е дошъл.
Аз не съм принцеса. Когато една принцеса иска куче, на нея й купуват.
АРЕСТУВАН Е УБИЕЦЪТ НА МАЛКЪЛМ МАКРЕЙ
Времето е хубаво. Кога ще си направим пикник на скалата?
Татко, глух ли си?
Вече са тук!
До довечера. И да слушаш.
Убиецът на Малкълм е арестуван. - Наистина ли?
Не се ли радваш? Прочети ми статията докато се мия.
Дени Милер казва, че си ти. - Милер ли? Защо?
Мисля, че ти завижда. - Заради теб ли?
Или заради теб.
Анри, здравей.
За какво ме поздравяваш? Не съм го арестувал аз.
Още по-добре. Чао.
Кой се обади? - От консулството.
Всички са доволни и обнадеждени.
Наизуст ли го учиш? - Не. Къде отиваш?
Ще обядвам с Евелин, след това ще отида до библиотеката.
Този отговор устройва ли те или искаш и подробности?
Мисля да отида на работа пеша. Довечера ще ме вземеш ли?
Защо не?
Ела, Карло.
Вик!
Запознай се с Карло Канели.
Карло, това е съпругът ми. - Много ми е приятно.
Карло е пианист. Свири в бара на Гранд хотела.
Значи вече ви търсят. - Не, в понеделник съм почивен ден.
Като при фризьорите. - Искам да взимам уроци по пиано.
Следобед Карло ще се позанимава с мен.
Наистина ли? - Ще дойдеш ли?
Доволен ли си от себе си?
Седял си като зомби. Нищо по-добро ли не можа да измислиш?
Господине, внук на рибата, племенник на плужека,
ще танцувате ли танго с мен?
Виждаш ли? Не можеш да понасяш, когато се забавлявам.
И когато свиря на пиано. - Не е вярно.
Но мога и да не приветствам г-н Карло Канели.
Ще се наложи да го направиш. Поканен е на вечеринката при Кован.
Ти ли го покани? - Евелин. Но аз уредих всичко.
Той свали цената и тя се зарадва. - А, той взима и пари!
Много мило.
Няма да имаш проблем с роклята. Ще се облечеш като лейди Чатърли.
Тя е спала със слугата си.
Добре. Война.
Как си? - Добре. И Марион също е добре.
Да ви представя Карло Канели, който тази вечер ще свири за нас.
Това е Филип Кован. Директор на хотела и стар приятел.
Добър вечер.
А къде е милата г-жа Милер? - Някъде там.
Бюфетът е там. Лесно ли ни намерихте? - Да.
Мислите ли, че той организира вечеринки със свои пари?
Отидете и го попитайте.
Скучно е до смърт. - Не намирам.
Не сте длъжен да умирате пред очите на всички.
Познаваш ли този тип Милер? Вече те виждаше в съда.
Повярвал е в разказите на Ралф. - С Милер имаме нещо общо.
Арестът на убиеца на Малкълм не ни зарадва.
Не говори глупости.
Защо си сам?
Ще останеш ли? Затоплиха басейна.
Желаещите да се изкъпят, да се преобличат.
Банските са в съблекалнята.
Вратата е заключена!
Няма ли да се къпете?
Добър вечер.
Приличаш на Пиеро. Обожавам те.
Изкъпи се, водата е топла. Нещо ме заболя главата.
Искаш ли хапче? - Да.
Здравей. - Здравей.
Да не настинеш. - Няма.
Басейнът е хубав. - Така е.
Искаш ли кафе? - Да.
Семейство Милер си тръгнаха. Тя е уморена.
А Карло къде е? - Беше в басейна, когато излязох.
Карло!
Какво прави там? - Карло!
Отдавна ли се познават? - Не много.
Вик! Филип!
Какво се е случило? - Ще се обадя на Франклин.
Прилошало ли му е?
Направете му изкуствено дишане.
Трябва да го завием с нещо.
Може кракът му да се е схванал.
Нищо не чувам. Направете нещо!
Какво се случи?
Не знам. Стана преди пет минути.
Веднага към болницата.
Той ще умре!
Пуснете ме!
Беше права, че не искаше този басейн.
Той какво правеше, когато ти излезе? - Нищо.
Водата не му ли беше студена? - Не.
Ти си. Ударил си го, а след това си го удавил.
Не знае какво говори.
Той го е ударил и го е удавил!
Ще се обадя в болницата. Нека го огледат. Пуснете ме!
Аз ще се обадя.
Свържете ме с реанимацията.
Интересува ме състоянието на г-н Канели. Постъпил е...
Ясно. Благодаря.
Мъртъв е.
Ще му правят аутопсия.
Хайде, Мелани, да се прибираме.
Пристигнахме.
Какво се е случило?
Карло умря. - Наистина ли, татко?
Да. - Как умря?
Удави се в басейна на хотела. - Къпал се е след като ял ли?
Причиняваш ми болка.
Докторе, намерихте ли следи, които да потвърждават хипотезата
за насилствена смърт? - Никакви.
А следи от борба? - Червените петна по раменете
биха могли да се появят когато са го вадили от басейна
или когато са му правили изкуствено дишане.
Има ли наранявания по главата? - Не.
Вашите изводи съвпадат с изводите на съдебния лекар.
Водата в басейна беше топла.
Добре, обръщам се към всички.
Някой от вас съмнява ли се в случайната смърт на г-н Канели?
Да. Аз.
Слушам ви.
Съпругът ми не го харесваше. - Да не казвате, че са се скарали?
Не. Не го харесваше, защото аз го харесвах.
Мислите, че съпругът ви ви е ревнувал от г-н Канели?
Да. И че го е убил.
Госпожо, моля ви да се върнете на мястото си.
Някой от вас забелязал ли е враждебност
от страна на г-н Ален към г-н Канели?
Г-жо Ален? - Не.
Но знам, че го е убил. - Имате ли доказателства?
Някакви улики?
Не. Просто го чувствам, това е.
Някой от вас може ли да потвърди, че г-н Ален е ревнив и избухлив?
Г-н следовател, познавам г-н Ален от много отдавна.
Тези обвинения са неправдоподобни и недостойни.
Аз смятам г-н Ален за най-честния човек сред всички, които познавам.
При отсъствие на доказателства за обратното, е установено,
че смъртта на г-н Канели е предизвикана случайно.
Следствието приключи. Благодаря.
Беше великолепна.
И това е само началото.
Наистина ли си убил Карло? - Не. Кой ти го каза?
Жюли се закле в брат си. - Бедният й брат!
Това е гениално! - Но не е вярно.
Но ако беше вярно, не трябва да казваме на никого, нали?
Да.
Вече си вкъщи! Каква изненада! - Трябва да приключвам.
Беше Дени Милер. - Който не ми изпраща поздрави.
Изпитаха ли те? - Всъщност не.
Добър ден. - Добър ден.
Сигурно сте забравили, че веднъж ми обещахте да ми покажете фабриката.
Не, спомням си много добре. Заповядайте.
А флаконите... - Не одобрявам действията на мъжа си.
Така ли? И какво толкова прави?
Разказва небивалици за мен?
Не разбирам защо ви е толкова ядосан.
В резултат на това, всички ни намразиха.
Това е. Исках да ви се извиня заради него.
Той знае ли, че сте тук? - Не.
Отношенията ни се развалиха. - Благодаря ви, че дойдохте.
Защо го направихте?
Защото бих искал да обичам жена като вас, но не мога.
Пожелавам всичко най-хубаво на съпруга ви.
О, по дяволите!
Давай отначало иначе няма да победиш на конкурса.
Има време. Цели две седмици. - Не, много е малко.
Добре, ще започна отначало.
Ти обичаш ли мама?
Разбира се, че я обичам. Защо питаш?
Просто така.
А ти обичаш ли я?
Марион!
Добър вечер на всички.
Какво има? - Нищо. Добър вечер.
Вик, това е Робер Карпантие.
Робер Карпантие, съпругът ми. - Много ми е приятно.
Г-н Карпантие изучава Виктор Юго.
Ще прекара тук няколко месеца. - Чудесно.
Искате ли да пийнете нещо? Уиски, портвайн, мартини?
По ваше усмотрение.
Парфюми ли правите? - Да.
Робер ще остане за вечеря. - Много добре, но не знам...
Купила съм пържоли. - Чудесно!
Кой ще ги приготви? - Ти. А аз ще му покажа къщата.
Беатрис Мари Ален, за най-близките просто Марион.
Здравей. На колко си години? - На 18. А вие?
На 28. - Лъжец!
Марион! - Марион, ще ми помогнеш ли в кухнята?
Хайде, върви.
Ела.
Прав сте, туризмът унищожава островната култура.
В резултат на това... - "Отломките от Франция
падат в морето и Англия ги прибира." - Кой го е казал?
Познайте.
Юго? - Браво!
Не си ли уморен?
Уморен съм.
Чакай!
Какво е това?
Този, който гледахме ли е? - Да.
Робер, преди седем години се омъжих за Виктор Ален.
Поздравления.
Преди осем години. - Наистина ли?
Лека нощ, Вик. Благодаря.
Жена ми няма ли я? - Току-що се качи.
Не искам да ви гоня, но тя спи.
Така ли? На мен ми каза, че ще слезе.
Моля да ме извините. - Извинен сте. Довиждане.
Мелани, аз съм! Тук ли си?
Оставих колата на улицата, защото имам още работа.
Ще вечеряте ли с нас, г-н Карпантие? - Не искам да злоупотребявам.
Злоупотребявайте, драги, докато още е възможно.
Да не нарушавам заседание на комитета
за защита на Мелани Ален? - Какво искате?
Да ме отървете от онзи тип, който е вкъщи,
прави се, че спи с жена ми и никога не е чел Юго. Ясно?
Не. - Мислех ви за мъж, г-н Милер.
А аз, че сте възпитан, г-н Ален. - В лошо настроение съм.
Вашите клюки ме ядосват. - Какви клюки?
Млъкни! - Не, ще ви кажа.
Жена ми и този господин са наели г-н Карпантие,
частен детектив, с надеждата, че ще го убия, защото съм ревнив.
Още ли искате да ми прехвърлите вината за убийството на пианиста?
Какво искате да ви отговоря? - Нищо. Приятен ден.
Карпантие работи в шербургска тайна агенция.
Благодаря. Поздравете г-жа Милер. - Тя ме напусна.
Смята, че имам много врагове. Нямам нужда от приятели.
Довиждане. - А, замалко да забравя!
Кой ще плати на Карпантие? Вие ли?
Да, благодаря, ще изчакам.
Добре ли мина разходката? - Много добре.
Здравейте. Обаждам се по повод на вашия сътрудник Робер Карпантие.
Сипвайте си, сега идвам.
Не, не, той е много добър сътрудник! Приятен човек.
Но... Слушайте внимателно! Човекът, когото той следи, знае.
Кой съм аз ли? Човекът, когото следи.
Точно така, съпругът. Това е.
Тогава, купете му билет за моя сметка,
защото разбрах, че сметката ще я плащам аз.
Да. Точно така. Много ви благодаря, господине.
Почерпете се. Вкусно е.
Сбогом, г-н Карпантие.
Получих писмо от Антъни Камерън.
Ще дойде за няколко дни в края на месеца.
Кой е той? - Канадецът, който иска
да продава парфюмите ми.
Все ли ти едно? - Да.
Искаш ли да се разведем?
Ще ти дам всичко, освен Марион. - Не.
Не искаш да се развеждаш ли? - Не. С теб още не сме приключили.
Това заплаха ли е?
Надявам се да си нещастен колкото мен.
Бих те! - Така е.
Хайде сега с лявата ръка. Ще ти дам шанс.
Не сега. - Къде отиваш?
Ще се върна. - Остани с мен.
Г-н Камерън? - Г-н Ален?
Приятно ми е.
Мелани!
Това е г-н Антъни Камерън. Съпругата ми Мелани.
Здравейте. - Много ми е приятно, госпожо.
Значи вие сте американецът? - Не, канадец съм.
И искате да купите съпруга ми? - Само парфюмите му.
За да ги продавате в Америка ли? - Много, много скъпо.
Той пристигна с кораб. - От Америка ли?
Не, от Ирландия. Обичам островите. - Аз съм родена на остров.
На Джърси ли? - Не. Той е от Джърси.
А вие откъде сте? - От Ил дьо Франс.
Най-красивият.
Малко парфюмеристи работят като вас. - Знам.
Правя много неща, които никой друг не прави.
Измислихте си го! - Няма такова нещо.
Кълна се, че всичко си беше така. Ако познавахте баща ми...
Оркестърът на Ванкувър... - Закъсняхме. Вече е затворено.
Много добре, мразя екскурзиите. - Аз също.
Слизаме ли? - Не замъка исках да покажа на Антъни,
а това, което се вижда от него.
Не те ли уморява? - Не, много е интересен.
Така ли? Обясни ми кое му е толкова интересно.
Той е пълна противоположност на теб.
Пак ли ще се срещаш с него? - Разбира се. А ти?
Не искам повече да работя с него. - Е, добре.
Още ли си нещастна?
Вече е късно. Върви да си лягаш.
Марион!
Марион! Кога е конкурсът ти? - В събота.
А кога е събота? - Вдругиден.
Не е време за глупости! - Аз съм виновен. Карайте се на мен.
А, не ви забелязах! Добре ли сте? - А вие?
Татко? - Да.
Тук ли си? - Да.
Ела до мен.
Недей да палиш лампата. Вече е късно.
Тази дардания кога ще спре?
Заспивай.
Как да заспя, когато вкъщи... - Дандания, а не дардания.
Дандания.
Знаеш ли какво? - Не.
Не си ми разказал приказка.
Ще ти разкажа за Самсон. Той бил най-силният човек на света.
Бил се е с филистимците.
Кои са филистимците?
Те били груби, шумни, но много силни хора.
Самсон бил по-силен от тях, докато не срещнал Далила.
Далила била много красива. Филистимците я подкупили,
за да разберат тайната на силата на Самсон.
Тя всеки ден го разпитвала и Самсон всеки ден я лъжел.
Филистимците не успявали да заловят Самсон.
Тогава Далила започнала да плаче,
да се сърди, за да й разкрие тайната си.
Накрая той й казал истината и изгубил силата си.
Филистимците го хванали, извадили му очите
и го завързали в храма.
Всички идвали да го гледат и да му се подиграват.
А каква е била тайната му? - Била е в косата му.
Тъжна история. - Не.
Защото веднъж, когато хората му се подигравали,
Самсон се опрял на колоната на храма.
Косата му пораснала и той отново придобил силата си.
И разрушил целия храм, убивайки хиляди филистимци.
Но и той е загинал. - Да.
Но това нямало значение.
Сега заспивай.
Но защо Самсон е разкрил тайната си на момичето?
Това не мога да разбера. - Аз също. Заспивай.
Не съм чул кога си станала.
Не ти ли е хладно?
Ще се виждаш ли сутринта с Камерън? - Не, но ще дойде на вечеря.
Реших да приема предложението ти. - Кое предложение?
Чудесно знаеш. За развода.
Така ли? - Ще се разведем, когато поискаш.
Какво те накара да премислиш?
Да не е г-н Камерън? - Да, той.
Този клоун с кларинета?
Сега повече от всякога ми е нужен клоун с кларинет.
Марион ще остане с мен. - Вик...
50 000 франка на година ще ти стигнат ли?
Ще ми стигнат. Как ще постъпим?
Ще ме обвиниш в изневяра.
Още утре ще се заема.
Утре...
Ще бъдете ли така любезен
да ни дадете две-три дузини от вашите охлюви за вечеря?
Моите охлюви не стават за ядене. - Така ли?
За какво стават тогава? - За нищо.
Няма полза от тях.
Имаш толкова много, дай ни малко.
Той може да ги приготвя. Вземи ги, Тони.
Не! Казах на г-н Камерън, че моите охлюви не стават за ядене.
Само три дузини. На всеки по една.
Казах не!
Татко, а днес хранил ли си охлювите? - Да.
Тогава е невъзможно. Ядат се само когато са смлели храната.
Ела.
Извинете, не исках... - Няма значение.
Гладна съм! - Трябваше да закусиш.
Нервна съм и не мога да ям, дори и да съм гладна.
Съжалявам, скъпа.
Започваме в 11:00 ч. Не закъснявай. - Няма.
Ако спечеля наградата, ще получа куче. Договорихме ли се?
Тръгвате ли си? - Мелани говори ли с вас?
Да. - Утре заминаваме.
Все пак искам да обсъдя всичко с вас.
Но сега нямам време. Отивам във фабриката.
Ще дойдете ли с мен? - Защо не?
Мирише на море.
Здравейте. - Здравейте.
Г-н Ален! - А, здравейте.
Жюли какво ще свири? - Нищо.
Вчера успя да се разболее от морбили.
Лош късмет. Дайте й "Софирес". Ще й олекне.
Добър препарат ли е? - Да.
Продава се навсякъде. Приятен ден.
Дами, господа, скъпи деца,
няма да говоря дълго.
Всички знаем защо сме се събрали днес.
Започваме нашия традиционен конкурс по пиано.
За мен е голямо удоволствие да поканя на сцената
първата участничка – г-ца Беатрис Мари Ален.
Татко, Пърсифал е недоволен, че не победих и не иска да яде.
Случило ли се е нещо?
Ще отида да приготвя вечеря. Колко души ще бъдем?
Защо питаш? - Искам да знам
дали г-н Камерън ще ни почете с присъствието си.
Не знам.
Защо не ядете? - С Пърсифал сме нервни.
Ясно.
Държиш се смешно. Сигурно се е забавил някъде.
Хапни малко.
Ало?
Да, сега ще я повикам. Жюли се обажда.
Ало? Цялата ли си червена?
Защо днес си толкова доволен?
Какво си му казал?
На кого? - На Тони.
Защо питаш? Да не е изчезнал?
Не знам. Никой не знае къде е.
Значи е избягал.
Оставил е нещата си в хотела. Как ще си обясниш това?
Не би заминал без да плати.
Никак не си го обяснявам. Разбрахме се, че ще бъде мой гост.
Не би могъл да замине така.
Може в последния момент да го е хванал страх.
От теб ли?
Не мисля, че се е уплашил от мен.
Случило му се е нещо. Ти си бил!
Ще разкажа на всички!
Не трябва да шофираш! - Остави ме!
Пусни ме! Не ме докосвай!
Татко.
Татко!
Хавермал.
Ален, Виктор. - Седнете.
Какво ви се е случило? - Паднах по стълбите.
Вие видяхте ли го? - Да.
Г-н Ален, срещнали сте се с г-н Камерън в събота, в 10:15 ч.,
пред туристическа агенция "Сент Илер".
Това е напълно вярно. - Знаех си, че си го виждал в събота.
Служител от агенцията е видял как той се е качил в колата ви.
Значи вие последен сте видял г-н Камерън.
В 13:00 ч. е имал среща в хотела.
С теб ли? - Да.
Можете ли да кажете какво се случи?
Видях го да излиза от агенцията и му предложих да го закарам.
Слезе на пристанището. - В колко часа?
Около 10:15-10:30 ч. - Нищо ли не ви каза?
Не. - А след това?
Отидох до фабриката за кученцето, което купих за дъщеря си.
Тя така се готвеше за конкурса по пиано...
Пристигнали сте в училището към 11:00 ч.
Г-жа Ален е дошла малко след вас.
Г-н Ален, защо веднага не казахте,
че онази сутрин сте видели г-н Камерън?
Исках да защитя жена си. Нейната репутация.
Не исках да стане за смях.
Тя е забравила да ви каже, че е завела дело за развод,
за да замине с г-н Камерън.
Това вярно ли е? - Да.
Познавали сте г-н Камерън от около седмица.
Пет дни. - И решихте да се разведете
заради него? - Да.
Страхувам се... Извини ме, Мелани.
...че стреснат от решителността на жена ми,
Камерън просто е избягал.
Това е за днес. Благодаря, господине.
Довиждане, госпожо.
Познаваш ли някой си Хавермал? - Да, вчера се срещнахме.
Идвам от консулството. Всичко се повтаря, а?
Кое? - Не се прави на глупак.
Спомни си историята с пианиста.
Някой умира или изчезва, а твоята благоверна обвинява теб.
Мелани не ми е благоверна. - Какво ти е на главата?
Паднах по стълбите.
С удоволствие му разказах всичко за вас с Мелани.
Може ли да ти задам един въпрос?
Защо отлагаш развода?
Благодаря ти, че дойде.
Инспекторът ми намекна,
че делото ще бъде закрито. Освен обвиненията на Мелани,
нищо не показва, че канадецът е мъртъв.
Ще видиш, че скоро ще се появи. - Мислиш ли?
Заспивай.
Вик!
Влез.
Ела.
Знаеш ли, радвам се, че не заминах.
Сменила си абажура?
Много правилно. Светлината е станала по-мека.
Друго няма ли значение?
За какво мислиш?
За Самсон.
Лека нощ.
Ела при нас на скалите в 17:00 ч.
Честит рожден ден! - Съвсем бях забравил.
А ние не сме.
Не отивай много към края, Марион.
Уплаших се. - Аз също.
Ела. Да се прибираме.
превод и субтитри НИКЧО