NEBUNII DE PE MADISON AVENUE
Știu că ai spus că seara s-a încheiat,
dar nu am fost singur.
Înțeleg.
Am timp acum.
Deci cum se simte?
A fost o perioadă scurtă de terapie.
Dar face vreun progres?
Nu e foarte deschisă încă.
Păi și despre ce a vorbit?
Cel mai mult se consumă cu gelozii ieftine
și se simte copleșită de activitățile zilnice.
Parctic, avem de-a face cu sentimentele unui copil.
N-a fost mereu așa.
Am observat că acest tip de anxietate
e des întâlnit în femeile casnice.
Și să nu uităm,
moartea unui părinte poate destabiliza.
Deci asta e.
Păi, ăsta e începutul, cu siguranță.
Cu cât se va deschide mai mult, vom putea
să înțelegem problemele mai adânci
cu cât va vorbi mai mult.
- Sunt și probleme mai adânci? - De obicei.
Acestea nu sunt revelații fundamentale, dle Draper.
Sunt îngrijorat, evident.
Desigur. Amândoi suntem.
Timp și vorbit. Asta recomand acum.
Și din nou, prefer serile.
Mulțumesc pentru timpul acordat.
Mona, îmi beau laptele acum.
Du-te la Mim's.
Adu moșternitoarea.
Poate aerul din Montclair îi va șterge posomorârea.
Cioc-cioc.
Sună-mă când ajungi.
Încerc să ajung până duminică după-masă.
Tocmai am vorbit cu cei de la UFC
iar băieții din grupul lui Nixon vor veni
aici la sfârșitul săpămânii.
- Cu Nixon? - Nu, Slavă Cerului.
Altfel ar fi trebuit să mut pianul
din biroul meu.
Să sperăm că va decide că are nevoie de noi.
De obicei, cei cu produsele cele mai bune sunt cei mai groaznici clienți.
Nu mai fuma atât.
E semn de slăbiciune.
Știi cum l-a convins Hitler pe Chamberlain
să-i dea totul la Munich?
A ținut conferința
la un palat vechi unde fumatul era interzis.
Și după o oră și jumătate fără să fumeze,
Neville Chamberlain i-ar fi dat-o lui Hitler
pe mama lui ca parteneră de dans.
Tot ce am înțeles din povestea asta e că Hitler nu fuma.
Și eu da.
Noapte bună, dragă.
Ultimul care ajunge la Chumley's îl va duce pe Kenneth Cosgrove,
un autor publicat, acasă într-un cărucior.
- Bună. - Vești bune.
Mona și Margaret pleacă din oraș în weekend.
Mama Monei a căzut pe scări.
- Ești norocos. - Hai pe la mine.
Mă îmbrac în alb de parcă e sfârșitul războiului.
Ce intră acolo, o Aspirină?
Cred că aș fi putut să duc valiza oriunde în weekend.
Și nu mă refer la apartamentul tău.
Am luat câteva sandvișuri și un termos pe tren.
Dle Sterling, ea e Carol, colega mea de cameră.
Îmi pare bine, Carol.
Dră Holloway, am o întrebare legată de conturi.
Vom merge undeva. Nu diseară, într-un weekend care va veni.
În Puerto Rico?
Nu-mi pasă dacă e Cuba. Am nevoie de preaviz.
Ai multe reguli, roșcato.
Să fiți cuminți, fetelor.
Nu-mi pasă că stai peste program, dacă nu încerci
- ...să ne seci de banii pentru cină. - E pentru muncă.
Doar pentru că-i vineri mâine, n-aș vrea
să te găsesc dormind pe tastatură.
Ce faci în seara asta?
Lucrez apoi merg acasă.
Te las să te bucuri de data asta, scumpo, dar
vorbeam cu Donald.
- Iau trenul la 17:31. - Rezervații acasă.
Am avut și eu. Cel mai ușor să scapi de ele.
De altfel, le place suspansul. Adaugă savoare.
Vrei să-mi faci probleme?
Un pahar. Îmi ești dator.
- Am pierdut ceva? - Nu.
Eu și Don vorbim mereu când nu ești de față.
Și o vom face chiar acum.
Don? Mergem?
- Noapte bună, băieți. - Noapte bună, Paul.
Ce-mi place să fac asta.
Pari o fetiță ocupată.
Draper te abuzează?
Ce vrea să însemne asta?
Să lucrezi până târziu nu-ți face bine la ten.
Nu, este...
E pentru altceva. Lucrez la o reclamă.
Singură?
Dlui Rumsen i-au plăcut ideile mele fulger.
Despre șervețele igienice?
- Nu. Despre ruj. - Și eu ce-am zis?
E contul Belle Jolie.
Dle Campbell, soția dvs a sunat de la Four Seasons.
- S-au așezat. - Mulțumesc, Hildy.
Vrei să arunc o privire? O fac pentru mulți dintre băieți.
Serios?
Da. Serios.
Ar fi super.
Suntem cu toții băgați în asta.
Doi!
Deci au concediat toți intermediarii
și i-au avansat pe cei de la corespondență
înainte ca salariile să devină costisitoare.
Deșteaptă mișcare.
Asta o să facem și noi?
Noi n-o să facem nimic.
La o anumită vârstă își pierd asta.
Ce anume?
Acea strălucire de tinerețe pură.
Când ajung la 30, parcă cineva le stinge lumina.
Nu cred că cele două au 30 de ani laolaltă.
Cea cu buline pare jucăușă.
Da, să mă anunți și pe mine.
Cred că ți-e foame tare.
Mie îmi e. Ce gătește Betty?
Nu știu.
Mona nu a mai gătit de când Margaret nu mai mănâncă.
Ele se ceartă. Eu sunt cel care are de suferit.
O sun pe Betty. Să-i spun că suntem trei.
Nu!
- Ești sigur? - Glumești?
Va fi încântată.
De când nu te-a mai văzut?
Luăm mașina mea. Nu mai plătim trenul.
- Am ochii fierbinți. - E imposibil.
Sper că nu e tati să spună că întârzie.
Nu fă gimnastică în casă.
Reședința Draper.
- Vii acasă, nu? - Da.
Vin acasă.
Din păcate, Roger a decis că vrea mâncare gătită.
Glumești.
Nu știu dacă am suficientă mâncare.
Ce ai pus în congelatorul pe care ți l-am luat?
Mâncare congelată.
Ce vrei să zic?
Betty, acest cotlet...
Sigur nu vrei?
Nu, mulțumesc, Roger.
Sunt vegetariană uneori.
Mona are o carte cu calorii pe frigider.
Mereu se uită prin ea.
Poate vrea să arate bine pentru tine.
Ce gând frumos, nu?
Eu am fost dolofană când eram mică, dacă-ți vine să crezi.
Am intrat în clasa a opta
obișnuită cu pijamalele pentru grăsuțe.
Profesoara a întrebat pentru cine fac pijamalele.
Nici nu mi-am dat seama cât slăbisem în vara aia.
De la înot, presupun.
Am trecut de la stadiul de mormoloc la broscuță.
Ce mișcare laterală.
Când eram mic, obișnuiam să înotăm noaptea.
În piscină, nu în ocean.
Aer cald,
lumina reflectată în apă...
Înotul noaptea. E divin.
Uneori dezbărcați.
Crede-mă, în acele nopți
era foarte greu să mergi la culcare.
Ai încercat asta vreodată, Don?
Probleme cu somnul? Niciodată.
- Soțul tău e un afurisit amuzant, știai? - Da.
Noi înotam într-un izvor.
După cum mănânci literele uneori,
mereu am crezut că ai crescut la fermă/
Undeva cu un heleșteu.
Ce zici de o pauză publicitară...
sponsorizată de mai multă băutură?
Voi doi.
Iisuse, nu-mi spune că e aniversarea voastră.
- Nu. - Nu-ți face griji.
Sally are mașinăria asta de făcut glazură.
„Mami și tati.”
Simplu, la subiect, colocvial.
Scrie ca tatăl ei.
Mă ocup eu de ea. Tu te descurci.
Trei pe un chibrit.
N-am înțeles asta niciodată.
E la fel ca trei pe un cal?
Războiul în tranșee. Primul război.
Ei spuneau, „Aprinde primul, te observă.
La al doilea, Jerry țintește.
La al treilea... Adio.”
Dar profesionalismul spune că unul din ai noștri
a inventat asta ca să vândă chibrituri.
Le spui copiilor tăi că nu există Moș Crăciun?
Nu ar face una ca asta.
Spune-ne altă poveste. Una adevărată.
Păi...
tatăl meu a fost în tranșee.
Cu o baionetă.
Închipuie-ți.
Să omori un om cu ea la 91 de cm de tine.
Cum vi se pare?
Don nu vorbește niciodată despre război.
De război? Te referi la războiul lui.
Nu sunt multe de spus.
Voi, băieți, ați luat toată gloria.
Am făcut-o, nu-i așa?
Tatăl meu va fi mereu mai presus
cu baioneta aia.
Lovitura mea cea mai mare a fost când transportam petrol
pe insulele din marea de sud a Chinei.
Pacificul era totul despre benzină.
Oamenii uită asta.
Știi ce? Nici mie nu-mi place să vorbesc despre asta.
Îmi pare rău.
Nu mult.
Acum trebuie să ne spui.
Păi...
În a treia zi am detectat un Dinah în jurul taberei.
Un avion de recunoaștere.
Ne monitorizau pentru submarinele sinucigașe care urmau,
kaiten... practic arme cu motor.
Ne simțeam bine că avem un dușman așa implicat.
Te poți gândi la asta și așa.
Poate din cauza plictiselii, dar m-am gândit
„Trebuie să distrugem acel avion.”
Plictiseală? Cum rămâne cu frica?
Asta nu apare nicăieri în povești.
Îmi strici imaginea în fața doamnei.
E imposibil. Termină-ți povestea.
Le-am venit de hac.
Chiar în față.
Fugea de noi dar l-am lovit.
L-am văzut scufundându-se în valurile orizontului.
A fost ciudat, pentru că știam că e finalul pentru el
dar nu am auzit și nu am văzut prea mult.
În următoarele ore, am deviat puțin
ca să ne uităm.
Căutam o gaură în ocean, cred.
Am văzut epava.
Nicio parașută, niciun trup.
E incredibil cum poate pluti ceva atât de greu.
E un lucru mare, nu?
- Pun pariu că ți-au dat o medalie. - Așa e.
Dar nu pentru asta, pentru băut.
Se poate face ceva în privința acesteia?
Vrei să treci la gin?
Ai căutat în geanta de golf?
Mai am ceva în garaj de la Revelion.
Nu-mi pasă dacă are furnici.
Roger, te rog, copiii.
Sally va fi fericită că a avut succes tortul ei.
Să nu uiți să-i spui
că l-am mâncat pe M din „Mamă”.
- Roger... - Nu pot să cred că ai făcut doi copii.
Nu face asta.
Mi-ai făcut ochi dulci toată noaptea.
Nu-mi poți spune că nu ești atrasă de mine.
Miroși așa de bine.
Pot să mai fac cafea.
Vreau să știi că diseară când mă duc la culcare
mă voi gândi doar la tine.
Ai fost în Rusia să aduci aia?
Nu, am fost să bat la ușile vecinilor.
Haideți, amândoi. Veniți aici să-mi urați drum bun.
Tocmai spuneam ce bărbat norocos ești.
Niște copii frumoși. Bucură-te de asta.
Acum stai și bei la bar
și ți se spune că s-a născut copilul tău
apoi, deja pleacă la colegiu.
Ar trebui să plec.
Iau asta pentru drum.
Te conduc.
O noapte magică.
Aia-i mașina mea.
Asta e.
Farurile!
Ce-a fost asta?
Ce?
Asta. El.
Parcă cineva aprinsese cuptorul când am venit
- ...cu sticla aia. - Ce ridicol.
Ridicol pe naiba.
Nu s-a întâmplat nimic, Don.
În afară de faptul că șeful tău beat ne-a stricat seara.
Putem s-o lăsăm așa?
Păreai că te distrezi pe cinste.
Mi-a plăcut vinul.
Te-ai făcut de râs.
De ce spui asta?
I-ai făcut avansuri. Chicoteai la poveștile lui.
Am fost prietenoasă. E șeful tău.
Nu-mi place să fiu trata așa în propria mea casă.
Știu ce am văzut.
Vrei să dai cu mine de pereți?
Te-ai simți mai bine atunci?
Uneori am impresia că trăiesc cu o fetiță.
Humps, unde-ai fost azi-noapte?
Am luat cina cu socrii,
la Four Seasons... lângă piscină.
Sună revigorant.
Norman Mailer, primarul Wagner.
Cel dezbăcat și cel mort.
- Ce e în cutie? - Un dar de nuntă.
- Am primit două. - Dar ce este?
- Chips-uri cu sosuri. - Ia să văd.
- Vorbești serios? - Da!
Poate merg la nunta altcuiva.
Vreau să știu ce returnează oamenii.
Ce?
Nu știu ce să zic. Ai primit două?
- Ce este? - Ai degetele în urechi?
Chips-uri cu sosuri. Ai musafiri.
Pui chips-urile pe margine și sosul în mijloc.
- „Sos”? - Da.
Am fost în vizită la cineva care avea.
Avea smântână cu ceapă călită.
A fost foarte gustos.
Să-mi dai și mie rețeta.
Costă 22 de dolari.
- Rahat! - Deci.
O voi returna.
Azi? Verișorul lui Freddy Rumsen lucrează la General Mills.
Mergem cu toții la prânz.
- Sau la cină. Nu.
- Trebuie să returnez asta. - „Azi”, a spus ea, sunt sigur.
Îmi place să fac lucruri pentru ea.
Ai dreptate. Îmi cer scuze.
Când termini cumpărăturile, hai cu noi.
Am auzit că fac cocktail-uri grozave, Mildred.
Dle Draper? Dl Sterling vrea să vă vadă.
Trimite-l înăuntru.
Ceva pentru geanta de golf.
E de calitate.
Să înțeleg că ai ajuns cu bine acasă.
Am ajuns până la Knights Inn, după Taconic.
Cunosc locația. Are presiune bună la apă.
Da, am dormit în mașină. Legat de aseară.
Ce anume?
Când un bărbat ajunge la punctul în care numele lui e pe o clădire
poate avea un simț de proprietate alterat.
Ce înseamnă asta, Roger?
Nu mă ajuți deloc.
Nu știu despre ce e vorba.
Într-o seară, acum câțiva ani, m-am îmbătat foarte tare.
Am condus acasă,
am intrat în garaj, am parcat la locul meu.
Am urcat în lift.
Era târziu. Nu era niciun operator.
Am urcat la etajul 24. Am ieșit.
Am mers pe coridor.
E roz cu portocaliu.
Îmi amintesc cât de urât era.
Dintr-o dată, cheia nu se potrivea cu ușa.
Nu era clădirea mea.
Ce încerc să spun e că...
la un moment dat, toți am parcat în garajul greșit.
Mulțumesc pentru sticlă, Roger.
Și?
Betty va vrea paharul ăla înapoi.
Bărbat cuminte.
Poate-ar trebui să iau o ladă, nu?
Durează foarte mult.
E așa de complicat?
Cutia albastră. Sigur ești proaspăt căsătorit.
Asta explică tot.
Da, așa e. Adorabil.
Soțul meu preferă să bea la prânz,
la fel era și când ne-am căsătorit.
Lucrează în publicitate.
Și eu la fel. La Sterling Cooper.
El lucrează la BBDO. Cumpără reclame.
Jim Wallace.
Nu-l cunosc.
Asta pentru că ești aici la prânz.
Următorul.
Vreau să returnez asta.
Nu are nimic. Dar avem două.
De asta sugerăm înregistrările,
ca să evităm duplicatele.
Ne-am înregistrat. Am primit două.
Aveți chitanța?
A fost un cadou.
Rosemary, avem un retur de mireasă.
El?
Registrul miresei.
E pentru chips-uri și sosuri. Avem două.
E ca și cum ai avea patru din ceva.
Numele?
Campbell.
Presupun că nu aveți chitanță.
Doamne, îmi doresc s-o fi avut.
Nu. A fost un dar.
Nu e nimic aici.
Probabil soția v-a spus că se va înregistra
dar a uitat să ne dea numele ei.
Numele ei?
Da. E pe numele de fată.
E Vogel.
De ce ai face asta?
Nu știu.
Humps.
Humps cămila Campbell.
Matherton. Ce cauți aici?
Îmi repar racheta.
Toaleta e pe aici?
Pe coridor după fântână.
Tu ce faci aici?
Returnez un dar de nuntă.
Sper că nu pe al meu.
Nu, chips-uri și sos. De la mătușa lui Trudy.
Numele e Trudy Vogel. Te rog, dragă?
Ce e?
E pentru chips-uri și sos.
Pui chips-urile pe margine și sosul în mijloc.
Pentru divertisment.
E o frumusețe.
O nuntă pe cinste, apropo.
Verișoara ta Bethany... Domnișoara de onoare.
Colegiul pentru Femei din Connecticut.
Cred că l-am găsit.
Frumos.
Mă bucur să te văd. Poate ieșim la un joc.
Mă întorc pentru tine.
Aveți chitanță?
Nu. Cred că am spus asta deja.
A fost un dar.
Vă pot da credit la magazin.
Mă așteptam la numerar.
Îmi pare rău.
Nu putem aranja asta într-un fel?
Îți fac cinste cu o băutură.
Am un cont de cheltuieli.
Tot ce pot să fac e să trec creditul pe numele dvs
ca să-l cheltuiți aici.
L-aș fi cheltuit pe tine
dacă-mi dădeai numerar.
Sunt 22 de dolari.
Credit la magazin.
Mulțumesc.
Apropo, Matherton...
Are gonoree.
Aceași preț ca bolul de chips-uri.
Uimitor.
Iar eu voiam să te fac să te simți prost
spunându-ți unde se termină ciorapii Carlottei.
Pentru ce naiba e asta?
E pentru mine.
Calibrul 22 cu mâner.
S-o stăpânești sănătos.
De ce nu?
Băieții-s tot băieți, nu?
Nu ai putea ochi nici până la St Patrick cu aia.
Merge la 18 metri.
E pentru 16:30, dle Campbell.
Echipa lui Nixon va veni mâine.
Nominalizarea e aproape sigură.
Ne trebuie doar un adversar.
Umblă vorba că Lyndon Johnson va face o mișcare la Convenție,
așa că poate nu vom fi contra lui Kennedy.
Atunci ne vom îngrijora de sud.
Kennedy va fi.
Boston Blackie a cucerit Virginia de Vest.
Care e situația noastră atunci?
„Nixon: experiență la birou,
cunoaște politica externă.”
Probabil a învățat asta
când dădeau cu pietre în el în Caracas.
„Cunoaște amenințarea comunismului,
atât aici cât și în afară.”
Nu-și face un favor dacă tace legat de Castro.
Așa e, dar nu e catolic.
Suntem legați la mâini.
Nixon crede că discuția despre catolici e o idee proastă.
Vor spune asta.
Nouă? Ei cred asta.
Însă nu a ținut în preliminarii.
Kennedy îți face adversarii să-și ceară scuze.
Pentru ce?
Pentru că sunt intoleranți.
Vorbim aici despre Dick Nixon.
Ești prea tânăr să-ți amintești
de „doamna roz” parlamentar...
din California.
Practic a împușcat-o în față ca să câștige.
Dacă va fi Kennedy,
Nixon se va înjosi cu ocazia asta.
Kennedy o să fie.
Bun. Fiul catolic al unui milionar.
Un băiat speriat de orice, în afară de concedii.
L-am cunoscut. E un băiat.
E doar cu patru ani mai mic ca Nixon.
Dar a stat
lângă liderul lumii libere timp de opt ani?
Nu are experiență.
Nici măcar nu poartă pălărie.
Nu știu.
Știi cine altcineva nu poartă pălărie?
Elvis.
Cu asta avem de-a face.
Adu-mi aminte să nu mai angajez tineri.
America nu vrea un copil unsuros
cu degetul pe buton.
Să-și spună și adulții părerea acum.
„Comunism, taxe, îngrijiri medicale.”
Kinsey, vrei să le notezi
sau chem o fată?
Bună, iubitule. Am făcut friptură de vită.
Acum tai ațele.
Friptură de vită?
Știi că sunt doar eu în seara asta?
Ăla era un dar de nuntă de la mătușa Letty!
Iar tu te duci să cumperi o jucărie tâmpită?
Nu-mi vine să cred!
Aia era pentru noi!
Mereu îmi spui să mă maturizez.
Nu-mi vine să cred!
Hollis, să te întreb ceva.
Dle Campbell,
M-am gândit să vă accept oferta
de a vă uita peste munca mea.
Dar dacă erați prins cu altceva...
Ce e aia?
Un cadou de nuntă.
Chiar apreciez.
Ai fost la vânătoare vreodată, Peggy?
Nu, nu cred.
Ori ai fost ori n-ai fost.
Eu am fost de câteva ori cu unchiul meu.
În New Hampshire.
L-am văzut pe verișorul meu vânând un iepuraș.
E o senzație incredibilă.
Trebuie să fii foarte tăcut.
Să-l dobori cu prima împușcătură
dacă nu se va speria.
Și uneori trebuie să mergi să închei treaba.
Apoi îl legi de portbagaj și pleci acasă.
Dar știi ce mi-am dorit mereu să fac?
L-aș ridica...
i-aș arunca picioarele peste umerii mei
și l-aș târî prin zăpadă
la o cabană mică.
Și acolo...
L-aș agăța...
între câțiva copaci,
l-aș despica,
l-aș scurge,
l-aș îmbrăca
apoi mi-aș lua cuțitul de vănătoare
și i-aș tăia mușchiul într-o parte.
Și m-aș duce la cabană
iar acolo m-ar aștepta această femeie,
stând lângă un cuptor vechi
cu țeavă mare și neagră
și i l-aș da ei
și ea l-ar pune într-o tigaie de fontă
apoi aș sta la masă...
și ea mi l-ar aduce.
Și mi-aș șterge cuțitul de genunchi...
și apoi aș mânca... în timp ce ea se uită.
Ar fi minunat.
Mă voi uita peste asta pentru tine.
Mulțumesc.
Un sadviș cu șuncă, te rog?
Știi ce? Iau o plăcintă cu cireșe.
Cea mare din spate.
Mulțumesc. Poftiți.
Helen. Bună.
Bună, Betty.
Cum ești?
Sunt bine.
Cum e Glen?
Nu voiam să spun nimic.
Voiam să-mi văd de drum.
Ce s-a întâmplat?
M-am uitat...
m-am uitat în cutia de comori a lui Glen
și am găsit o șuviță de păr blond.
Din părul tău, spune el.
Nu știu ce ți-a zis el.
Glen nu minte când e prins.
- Nu am spus că a mințit. - Betty.
El mi-a cerut-o.
Și tu i-ai dat-o?
Are 9 ani.
Ce-i cu tine?
A fost un bărbat îndrăzneț cel care a mâncat primul o stridie.
Cred că acela a fost Jonathan Swift.
Le dăm nume acum?
Uită-te la tine.
Nu știam că-ți plac moluștele.
Nu le-am încercat până acum
dar încep să le prind gustul.
E ca și cum ai mânca o sirenă.
Ești gata de următorul
sau te-ai umflat deja?
Tu conduci dansul ăsta.
De ce nu? Suntem Partidul Republican.
N-o să ne miroasă prin duhoarea asta de gel de păr.
Încă un rând.
Stai. Continui cu astea
sau preferi rachiul tău de secară?
Azi urmez regimul lui Roger Sterling.
Ușor cu vermutul,
încă o duzină din astea.
Și pentru mine la fel.
Mereu am crezut că ești un om care poate să țină pasul, Don.
Mai doriți ceva, domnilor?
Știai că le serveau plăcintă cu brânză
atleților olimpici din Grecia Antică?
Ce e încă o tură sau două
în sala dactilografelor pentru noi?
Două plăcinte cu brânză.
Și nu mă lăsa să văd fundul acestui pahar.
Despre ce vorbeam?
Da, despre ruși.
Să trimită acei câini în spațiu.
Cred că i-am clasificat ca iubitori de pisici
și am trecut la subiectul despre iubire.
Așa e. Desi și Lucy... te rog.
Divorțează din nou de ea.
S-a trezit oare într-o dimineață
și și-a spus „Da, am uitat, te urăsc”?
Ce-l face pe un bărbat să se însoare de două ori cu aceeași femeie?
Cred că în cazul lui
era famecul părului portocaliu.
Mie-mi plac roșcatele.
Gurile lor sunt ca o picătură de gem de căpșuni
într-un pahar cu lapte.
Cred că mi-am trezit ulcerul.
Băutul de lapte.
Nu mi-a plăcut niciodată.
Urăsc vacile.
Dacă vei continua să ții pasul cu mine,
într-o bună zi vei avea și tu un ulcer al tău.
Încă unul?
În loc de cafea?
Sigur.
Dar apoi cerem nota.
Bună, vrăbiuțo. Am adus cămașa.
Ce e asta?
Bobby a vărsat suc de grefe pe partea din față.
Am spălat-o.
Asta e cămașa lui Ernie, nu a lui Bobby.
Ce să vezi?
Ai avut o petrecere la care nu m-ai invitat?
O să te invit. Va fi o cină festivă.
Doar încercam vinul.
Să-mi dezvolt gusturile.
Vrei și tu? Eo sticlă mică.
Mai e un pahar.
Cum te simți?
Sunt bine.
Poate o să-l încerc și eu.
Betty,
Jill Sandifer a fost la piață azi.
Ce?
E adevărat?
Ești prietena mea, Francine.
Ai venit aici să mă descoși?
Îmi fac griji pentru tine.
Nu știu ce s-a întâmplat.
Mă tot gândeam în mașină când mă întorceam,
„Chiar s-a întâmplat asta?”
Și...
apoi mi-am scos-o din minte.
Păi și ce s-a întâmplat?
Ceea ce ai auzit.
Nici măcar nu vreau să aud.
Am propria versiune și e destul.
E în regulă.
Sincer, nu cunosc pe nimeni
care să nu vrea s-o atingă bine de tot.
E atât de egoistă.
Plimbările alea lungi
și serviciul ăla patetic de la bijuteria Benson.
Carlton s-a dus acolo să-mi ia cercei.
Sigur i-a plăcut asta.
Când am văzut hârtia de împachetat de la Benson
îmi venea să îi arunc cu ei în față.
Și John Kennedy ăla. Îl urăsc.
Serios?
Ce va crede lumea?
Cred că se vor bucura să știe că nu ești moale.
Oamenii cred că sunt slabă?
Nu. Doar că ești așa dulce și perfectă.
Nu sunt.
Ei bine, așa pari.
Totul va fi uitat.
Nu mai trebuie s-o includem pe Helen Bishop.
Las-o să știe de partea cui suntem.
Mama...
mereu spunea,
„Pictezi o operă de artă.
Asigură-te că nu se văd urme de pensulă.”
Era foarte frumoasă.
Apoi mă gândesc...
„De ce fac asta? Nu sunt așa vanitoasă.”
Dr Wayne ce spune?
Nimic...
în afară de „Spune-mi mai multe despre asta.”
Abia aștept să încerc.
Sunt convinsă
că dr Wayne a încercat să se uite la decolteul meu.
El stă în spatele meu.
În ceea ce mă privește,
cât timp bărbații mă privesc așa,
îmi câștig traiul.
Iar din când în când,
mă gândesc...
Nu.
Asta e altceva.
Nu vreau ca soțul meu să vadă asta.
Mie-mi place să fiu privită așa.
Ar trebui să pleci.
Somnul de amiază se încheie în curând.
Mă bucur că ești bine.
Nu am trecut prin planul cu Nixon.
Te-ai pregătit, nu?
În ce sens?
Îmi pare rău, domnilor.
Dle Sterling, dle Draper, aștept ajutoare.
Și noi la fel. Despre ce vorbești?
Avem o defecțiune.
La naiba.
Când își va reveni? Să așteptăm?
Cel mai bun om se ocupă acum.
Ce ușurare.
Deja am întârziat.
Îmi pare foarte rău, dle Sterling.
E o scuză credibilă.
Putem merge înapoi la prânz.
Nu. Cooper va face o criză,
dacă n-a făcut-o deja.
Așa și?
Ce ridicol. O clădire așa mare. Ce-am face în caz de incendiu?
Am coborî.
Ar fi mai ușor.
Poate ar trebui să verificăm liftul. Poate acum funcționează.
Cred că l-am auzi de pe scări.
Crezi?
Roger, nu știu.
Poate și ei au întârziat.
Poate-ar trebui să-i chemăm jos
și să avem prezentarea la etajul opt.
Sunt scaune destule.
Lift nenorocit.
Ce vrei să facem? Aproape am ajuns.
Pe naiba.
Sau putem să mai pierdem cinci minute
vorbind despre asta, dacă vrei.
Hai să mergem.
Treci în spatele meu cu aia.
Încă șase.
Am numărat și eu.
Vrei să stăm puțin?
Nu, domnule. Nu, nu vreau.
Continuă.
Am uitat. Bărbatul din marină.
Iubesc roșcatele.
Cu sâni mari.
Îți vom găsi una dacă nu ne pierdem serviciul.
Vrei să alerg primul?
Să alergi?
Numele meu e pe clădire.
Mă pot aștepta.
Trebuie să mă opresc din vorbit.
Sunt bine.
Mi-am pierdut agrafa de la cravată.
O găsesc eu. Du-te.
Ești sigur?
Am zis du-te.
Am găsit-o.
- Unde naiba ai fost? - Nu merge liftul.
- Ce drumeție. Unde-i Sterling? - Vine și el.
Trupele sunt aici acum.
Lou, Michael, Charlie, Don Draper.
Salut, Don.
Mușchiul nostru creativ.
Sper că și cu puțin creier.
Îmi pare rău că ați așteptat.
Liftul nu merge.
Pete Campbell, desigur.
Am vorbit la telefon.
Da, da.
Va continua să se ocupe de treburi pentru voi.
Și când spun că se ocupă,
mă refer că îmi spune mie totul.
Și, desigur, partenerul meu, Roger Sterling.
Am auzit că nu merge liftul.
Băieții ăia de la United Fruit
vorbesc de tine de parcă ai fi inventat banana.
Ești bine, Roger?
Aduceți-ne niște apă cu gheață.
Stridii.
Văd asta.
23 de etaje.
Îmi pare rău c-am ratat prânzul.
Noi am fost cu niște Quakeri. Am mâncat brânză.
Să-l lăsăm pe Roger să se reculeagă.
- Bine. - Da.
Pe aici.
Intru imediat.
Ești bine?
Da.
Sunt bine.
Bun.