Искаш ли кафе, Гуен? - Не, благодаря.
А бира? - Става.
Падна ми се фул. - Супер.
Днес имам късмет.
Прав си за номер 24.
Увеличете дозата на 250 милиграма.
В същите часове?
Счупи ми ръката!
Човешкото тяло има 215 кости. Тази е само една от тях.
Не мърдай!
Какво ще правиш?
Защо спираме?
Обещай ми, че няма да убиваш никого.
Добре. - Закълни се.
Какво?
Вдигни ръка и кажи: "Кълна се, че няма да убивам".
Кълна се, че няма да убивам. - Добре, карай.
Посещенията са между 10 и 16 от понеделник до петък.
Какво правиш?
Кучи син! Простреля ме!
Не е мъртъв.
По дяволите!
Да запазим спокойствие. - Отвори или ще го убия!
Пусни го, Конър.
Отвори вратата! - Не.
Успокой се, Сара.
Ти не си убиец.
Мъртъв си, Силбърман.
Всички ще умрат. Не се бъзикай с мен!
Отвори вратата.
Назад!
Ще изпразня спринцовката, кълна се!
Не мърдай!
Пусни го!
Веднага!
Влез в кабината!
По очи на пода! Ти, не!
Отвори вратата!
На пода! С лице към стената!
Хванете я!
Отваряй!
По-бързо!
Тя счупи ключа!
Да минем отстрани!
Не!
Мамо, чакай!
Не!
Помогни й!
Той ще ни избие!
Ще ни избие всичките!
Мамо, добре ли си?
Ела с мен, ако ти се живее.
Всичко е наред. Той е на наша страна.
Вървете!
Какво е това, мамка му?
На пода!
Излизай от колата!
Веднага!
Празен е.
Хайде!
Презареди.
Следващия.
Дръжте се!
Готово.
Хвани волана.
Няма никой зад нас.
Добре ли си?
Виждаш ли изобщо нещо? - Всичко.
Супер.
Ела тук.
Казах, че съм добре.
Много глупаво постъпи, Джон.
Бъди по-разумен.
Едва не те убиха. Какво си мислеше?
Не можеш да рискуваш живота си. Дори заради мен!
Ти си прекалено важен!
Разбираш ли?
Трябваше да те измъкна. Съжалявам.
Не ми трябва помощта ти. Мога да се грижа за себе си.
Какво ти има на очите?
Нищо.
Каква е твоята история?
Добре ли си?
Много хубав мотор.
Внимавай, бе.
Знаеш ли какво правиш?
Имам пълни файлове
за човешката анатомия. - Сигурно.
За да си по-добър убиец, нали? - Правилно.
Изпитваш ли болка?
Долавям нараняването. Данните могат да бъдат наречени болка.
Помогни ми със светлината.
Това ще зарасне ли?
Ако не можеш да минеш за човек, няма да си ни полезен.
Колко дълго ще живееш, тоест, изкараш?
120 години с наличната енергия.
Можеш ли да учиш неща, за които не си програмиран?
За да бъдеш... по-приличащ на човек?
И да не си такъв смотльо?
Процесорът ми е неврален, обучаващ се.
Скайнет го нагласят на "учене", само когато ни пращат някъде.
Учим ли вече?
Трябва да се махнем далеч от града.
Карай на юг.
Дръж под 100 км/ч. Не искаме да ни спрат.
Прието.
Не, не.
Слушай как говорят хората.
Никой не казва глупости като "прието".
Казва се "но проблемо".
Ако някой ти се репчи, отвръщаш "да го духаш".
А ако искаш да ги затапиш, викаш "аста ла виста, бейби".
Аста ла виста, бейби.
Или "чао, смотан".
Ако някой се ядоса, казваш му "споко".
Или правиш комбинации.
Споко, смотан.
Схващаш.
Но проблемо.
Искаш ли картофки?
Трябва ли ти помощ?
Не.
Уцелих те! - Не си!
Няма да успеем, нали?
Човечеството, имам предвид.
Вашата природа е самоунищожителна.
Да, сериозна спънка.
Как са създали Скайнет?
Кой е отговорен?
Името на човека е Майлс Бенет Дайсън.
Кой е той?
Шеф на специалните проекти на "Сайбърдайн Систъмс".
Защо точно той?
След няколко месеца ще създаде революционен микропроцесор.
И после?
За три години, "Сайбърдайн" ще станат главен доставчик
на военни компютърни системи.
На бомбардировачите слагат компютри.
Без човешки летци, те записват безупречни операционни досиета.
Приет е закон за финансирането на Скайнет.
Системата е пусната на 4 август 1997 г.
Отстранен е човешкия фактор от стратегическата отбрана.
Скайнет се самообучава прогресивно.
Той "оживява" в 2:14 ч. На 29 август.
Паникьосани, хората опитват да му дръпнат шалтера.
Скайнет отвръща на удара.
Изстрелва ракетите си срещу Русия.
Те не са ли наши приятели?
Скайнет знае, че руснаците ще контраатакуват.
И това ще елиминира враговете му тук.
Какво знаеш за Дайсън?
Имам пълното му досие.
Искам да знам всичко.
Как изглежда, къде живее. Всичко.
Чакайте ме в колата.
Енрике?
Къде си?
Много си нервна, Конър.
Ами ти?
Вечно си в сенките.
Радвам се да те видя. - Обещах ти да се върна.
Радвам се да те видя.
Йоланда, ела. Имаме гости. И донеси текила.
Джон?
Ке паса? - Как е?
Кой е приятеля ти?
Той е с мен. Това е... чичо Боб.
Чичо Боб, това е Енрике.
Чичо Боб, а?
Добре.
Как си?
Пораснал си.
Нещо за пиене?
Чичо Боб?
Прочула си се.
По всички телевизии има снимки на теб, Джон и твоя приятел.
Издирват те под дърво и камък.
Вземи детето, скъпа.
Дойдох за нещата си.
Трябват ми дрехи, храна и кола.
А пломбите от зъбите ми? - Веднага.
Вие двамата, заемете се с оръжието.
Майка ми има една хубава черта.
Винаги планира предварително.
Отлично.
Долу няма нищо.
Това е най-доброто, но стартерът е заминал.
Имаш ли време да го смениш?
Ще минем границата като мръкне.
Аз израснах на такива места.
Смятах, че всички живеят така.
Летях с хеликоптери, взривявах разни неща.
Определено ти отива.
Повечето мъже около мама бяха смотани.
Но имаше един готин.
Той ме научи за двигателите.
Дръж тук.
Мама се издъни, естествено.
Постоянно говореше за Страшния съд и как аз ще стана световен лидер.
И само за това пишеше.
Гаечният ключ. - Заповядай.
Ще ми се да бях видял истинския си баща.
Ще го видиш.
Да, наистина.
Когато стана на 45.
Ще го върна в 1984-та година.
Той дори още не е роден.
Това обърква представите на човек.
Другият болт.
Заповядай.
Двамата са били заедно само една нощ.
Тя все още го обича.
Виждам я да плаче понякога.
Тя отрича, естествено.
Било й влязло нещо в окото.
Защо плачете?
Хората ли? - Да.
Не знам.
Просто плачем.
Когато ни боли.
От болката ли?
Не, различно е.
Когато ни няма нищо, но пак ни боли.
Разбираш ли? - Не.
Супер!
Но проблемо.
Дай петак.
Вдигни ръка ето така.
Сега ме плесни.
Дай петак. Направи същото.
Добре. Сега горе.
Долу.
Бавен си.
Шегувам се. Хайде пак.
Гледайки Джон и машината, всичко ми се изясни.
Терминаторът нямаше да спре. Нямаше да го остави.
Нямаше да го нарани,
да му вика, нито да се напие и да го удари.
Нямаше да е зает с друго.
Винаги щеше да бъде до него.
И щеше да умре, за да го защити.
От всички кандидат-бащи,
тази машина беше единствената, която отговаряше на изискванията.
В този луд свят, това беше най-нормалния избор.
Тя каза да тръгнеш на юг с него. Утре ще се срещне с вас.
Мамо! Чакай!
"Няма съдба."
Освен тази, която сами си изковем.
Баща ми й го казал.
Аз го накарах да го запомни, в бъдещето, като послание за нея.
Няма значение.
Добре.
Целият израз е: "Бъдещето е неопределено.
Няма съдба, освен тази, която сами си изковем. "
Тя смята да промени бъдещето.
Явно.
По дяволите!
Дайсън.
Точно така!
Майлс Дайсън!
Тя ще го гръмне!
Да тръгваме!
Това е тактически опасно. - Карай по-бързо.
Т-1000 има същите досиета.
Може да предвиди този ход.
Все тая. Трябва да я спрем.
Убийството на Дайсън може да предотврати войната.
Още не си ли разбрал защо не трябва да убиваш?
Дани, казах ти да си лягаш.
Само няколко минути, мамо.
Дани, времето ти изтече.
Мий си зъбите и лягай.
Дани, бягай!
О, Боже!
Вземи Дани и бягай!
Исусе! Майлс!
Никой да не мърда!
Не наранявай баща ми.
На пода! Веднага!
Дръпни се!
Не го наранявай!
Лягай на пода!
Пусни момчето.
Млъквай!
Ти си виновен!
- За кое?
Няма да те оставя да го направиш.
Закъсняхме.
Виж как са.
Погледни ме, мамо. Ранена ли си?
Погледни ме.
За малко...
Всичко ще бъде наред. Ще измислим нещо.
Обещавам.
Дойде да ме спреш ли?
Да.
Обичам те, Джон.
Винаги съм те обичала.
Знам.
Чиста рана.
Няма засегната кост.
Дръж така. Това ще спре кървенето.
Кои сте вие? - Покажи му.
Дани, ела с мен. Покажи ми стаята си.
О, Боже!
Слушай ме много внимателно.
Дайсън слушаше разказа на терминатора.
Скайнет, Страшния съд, историята на нещата от бъдещето.
Не всеки ден узнаваш, че си отговорен за смъртта на З милиарда души.
Той го прие доста добре.
Ще повърна.
Съдите ме за неща, които още не съм извършил.
Откъде да знаем?
Да, бе.
Откъде да знаете?
Хора като вас направиха водородната бомба.
Хора като вас я измислиха.
Смятате се за създатели.
Не знаете какво е да създаваш.
Да създадеш живот.
Да усещаш как расте вътре в теб.
Знаете да създавате само смърт и разрушения.
Да говорим по-конструктивно.
Още не сме предотвратили катастрофата.
Но аз мислех...
Нали променяме нещата?
Точно така.
Няма да завърша процесора. Вече не.
Прекратявам работата.
Утре напускам "Сайбърдайн".
Не трябва да продължат работата ти. - Добре, тогава...
Трябва да унищожим всичко в лабораторията.
И всичко тук.
Всичко. Не ми пука.
Знаете ли за чипа?
В сейфа на "Сайбърдайн".
Процесорът от първия терминатор.
Кучи син! Знаех си!
Казаха да не питаме откъде е.
Лъжливи кучи синове!
Беше прекалено напреднал.
Той не работеше, но ни даде насоки.
Неща, които никога...
Цялата ми работа се базира на него. - Трябва да го унищожим.
Можеш ли да ни вкараш вътре?
Мисля, че да.
Кога?
Сега?
Бъдещето, обикновено ясно,
сега беше като безлунна нощ.
Намирахме се на непозната територия.
Създавахме историята наново.
Здравей.
Карл, нали?
Това са приятели от друг град.
Мислех да ги разведа наоколо.
Знаете правилата за посетители.
Трябва ми одобрение...
Настоявам.
Дори не си го помисляй.
Сейфът се отваря с два ключа едновременно.
Другият е при охраната.
Гибънс.
Приятел, не може да оставяш бюрото така.
По дяволите.
Картата даваше достъп.
Какво има?
Задействали сме тихата аларма.
Тя изтрива всички кодове в сградата.
Нищо няма да се отвори.
Трябва да се откажем.
Не.
Ще го направим докрай.
Вие вървете в лабораторията. Аз ще отворя това.
Това е онзи от клуба.
Заедно с жената.
Изпрати всички свободни хора.
Имам личен код, който може да свърши работа.
Не става. - Ще опитам с моя.
Джон! Залегни!
Не може да влизаш там!
Огънят задейства пожарната система.
Газът ще се разнесе след няколко минути.
Сложете това.
Да действаме.
До всички екипи в района:
Имаме нахлуване с взлом в сградата на "Сайбърдайн".
Заподозрян 1 - бяла жена,
фамилия Конър, малко име Сара.
Избягала от болница "Пескадеро".
Заподозрян 2 - бял мъж...