Само веднъж обичах
в живота си.
Сал веднъж,
и бе дотам.
Сал веднъж, и дотам...
в градинката ми изгря надеждата.
Надеждата, която осветява пътя
на мойта самота.
Благодаря, приятелю.
Здравейте. Две кока-коли, моля.
Намерих я.
Какво?! Точно сега ли?
На около три метра. Да, него също.
Утре следобед, ако успея да хвана някой полет.
Бих искал...
Стая 137.
Да. Откриването й беше трудната част. Останалото е лесно.
Побързай!
Джеф?
Обичаш ли ме?
Да. Разбира се, че те обичам.
Няма проблем, ако не ме обичаш.
Нямаше да бъда тук, ако не те обичах.
Нека позная. Родителите ми те изпратиха.
Ще кажа на баща ми, че си се отнесъл грубо с мен.
Нещо започвам да се ядосвам.
Какво става, по дяволите?
Какво правиш? - Не те засяга.
Приятелче, махни си ръцете от нея.
Хайде. - Хей!
Би трябвало да вземаш уроци... приятелче.
Слушай, тя е само на 17 и я отвеждам вкъщи.
Не се опитвай да правиш нищо.
Какво да правя с това?
О, Боже!
Съжалявам! Наистина съжалявам, господине!
Дай ми пистолета. - Няма да умреш, нали?
О, Боже. Ще ме хвърлят в затвора!
Ще ме хвърлят ли в мексикански затвор?
Лос Анджелис, две години по-късно
Кафе? - Не, благодаря.
Цигара? - Отказах ги.
Добре, да започваме.
Днес е 20 октомври 1997 г., приблизително 1:27 ч.
Това е записано интервю, проведено от...
Името ми е Хари Рос... и ето как протече животът ми:
Първо бях ченге, после частен детектив,
а накрая - пияница.
И някъде между тия неща - съпруг и баща.
Бихте си помислили, че след всичко това
светът да загуби своята мощ, за да привлече,
но ще сгрешите.
Парамаунт Пикчърс представя
ЗДРАЧ
Хари? - Да?
Кажи ми честно.
Видя ли ме в "Последният бунтовник"? - Да.
А в "Краят на желанието"? - Да.
Тогава си видял всичко, което има да се гледа по мен.
Спомням си един филм на съпруга ти.
Застреля 12 души с револвер с шест патрона.
Не бих искал споря с такъв точен стрелец.
Вече можеш да се обърнеш.
Имаш ли огънче? - Да.
Нямам и цигара.
Благодаря.
Каква е дажбата ти за деня?
Седем. Осем - вчера, шест - утре.
А досега? - Дванайсет.
С тази включително? - Тази не се брои.
Ако не си я запалиш сам, не се брои.
Жена ми никога няма да спи с теб. Ела да поиграем карти.
Ако чалнатият ми съпруг пита дали все още съм ядосана,
отговорът е да. - Сега какво е направил?
Както обикновено. Подписва чекове...
Тегли пари, без да ми каже... Не слуша препоръките на доктора си.
Казано накратко, това е Джак. - Накратко... Това е Джак.
Една игра.
Трябва да отида до града, за да оправя това.
Колко ти дължа? - 4 600 000 долара.
Колко?! - 4 500 000. И дребни.
Хари, не искам да съм критичен,
но розови ризи с малки играчи на поло върху тях?
Беше подарък. - Пази се от този, който ти го е дал.
Ти ми го даде. - Така ли? Аз?
Сигурен ли си?
Каза, че сам си я избрал. - Благодаря.
Между другото... Колко печелиш напоследък?
Не много. - Говоря за детективската работа.
Казах ти, че вече не работя като детектив.
Искам да ми изпълниш една поръчка. Дай това на жена на име Глория Ламар.
Ето адреса. Дай й го на ръка, чу ли?
Сигурно си мислиш, че е изнудване, нали?
Е, не е. Доволен ли си?
Дано няма проблем, защото вече не нося пистолет.
Не, няма да има. Не бъди толкова плах.
Това е далеч по-лесно, отколкото ходенето до Мексико.
Което ми напомня, че така и не ми плати.
Ти живееш тук без наем. - Аз работя тук без заплата.
Не се тревожи, записвам си колко ти дължа.
Точно това ме тревожи.
Предполагам, че не искаш Катрин да разбере за това.
Правилно предполагаш.
Джин.
Дрън-дрън.
"Няма нищо, което така да концентрира ума,
както перспективата за смъртта". Самюъл Джонсън.
Аз ще направя сметката, ако нямаш нищо против.
Това е официално. Вече не съм в ремисия.
Опитвам се да смятам.
Докторите ми предлагат нещо, което наричат "агресивна терапия".
Аз отказах почтително.
Жена ми е много ядосана в момента.
Казва, че съм избрал изхода на страхливеца.
Остава ми половин година, максимум 10 месеца.
Добре ли е това за теб?
Всъщност не.
Обесване.
Какво?
Перспективата за обесване концентрира ума.
Нали не мислиш, че си единственият в Америка, който гледа "Риск!"?
Имаш ли идея защо сушилнята прегря?
Тя не прегря. Запали се. Има разлика.
А се запали, защото никой не почиства филтъра.
И това не помогна.
Мислиш си, че си член на семейството, нали?
Е, не си. Ти си само наемна помощ.
Хари, направи ми една услуга на връщане.
Ще спреш ли да купиш малко босилек? - Разбира се.
Знаеш какво е това, нали?
Едно такова зелено на щанда за зеленчуци?
Джак да не е в беда? - Не се безпокой.
Ако беше, щеше ли да си тук? - Можеш да се обзаложиш.
Ами аз? Щеше ли да бъдеш заради мен?
Как мислиш?
Мисля, че е тъп въпрос.
Глория Ламар!
Госпожице Ламар?
Хей, трябваше да се срещна с Глория Ламар тук...
и да й предам един пакет.
Ако си частен детектив, трябва да имаш предвид,
че всеки път, когато клиентът каже "Няма нужда да носиш пистолет",
трябва непременно да си носиш два.
Този тип беше вече мъртъв, но преди да умре беше много зъл.
Както изглежда, името му е било Лестър Айвар.
Пенсиониран полицай.
Взех му адреса от шофьорската му книжка.
Беше западнало място, наречено "Сън Райз Корт" в Монте Виста.
Задната врата беше отворена, така че си позволих да вляза.
Добре, Лестър, говори ми.
"Актьор изчезва"
"Разпитват актриса за изчезването на съпруга й"
"Изчезналият актьор вероятно се е самоубил"
"Актьор се жени за колежка"
Горе ръцете! Стой на място!
Ръцете зад главата с преплетени пръсти и се приближи бавно.
Да, сър. - Обърни се.
Не мърдай. - Всичко е наред.
Хари? - Върна?
Много време мина.
Наистина много време.
Каталина.
Сложете му белезници.
Боже Господи. - Какво има?
Виждаш ли онзи тип с Върна?
Здрасти, Хари. - Карл.
Това е шибаният Хари Рос. - Е, и?
От какво се страхуваш най-много? - Да не ме застрелят.
Да те застрелят къде? - В Ингълууд?
Не това къде.
По дяволите.
Отишъл в Мексико да търси някаква избягала хлапачка.
Когато я намерил, тя не искала да се връща.
Успяла да се докопа до пистолета на тъпото копеле и бам!
Уцелва го в оная работа? - Направо я отнесла, както чувам.
Капитане?
Да.
Хари, радвам се да те видя. - Откога?
Е, разбира се, че сме имали различия през годините, но...
Може ли да започваме? - Разбира се.
Ако Хари би искал да отговори на няколко въпроса.
Моля?!
Хари не иска различно отношение. - Разбирам. Добре тогава...
Какво точно правеше в къщата на Лестър Айвар?
Чаках Лестър. Имах среща с него.
Защо различно отношение? - И аз това питам.
С какво се занимавахте?
Наблюдение. Искаше да съм нощна смяна.
Пропускам ли нещо? - Не.
Често ли работеше за Лестър? - От време на време.
Обаждаше, когато астмата му се изостряше.
Знаеш ли, че Лестър Айвар е бил убит днес?
Не. Съжалявам да го чуя.
Ето как стоят нещата, Хари.
Час и половина след като Лестър е убит в евтин хотел в Палмето,
те откриваме в апартамента му, който е бил разбит.
Това може да бъде определено като проникване с взлом.
Уж сте работили с Лестър, но лицензът ти е изтекъл преди година.
По-добре да се обадя на адвокат. - Спокойно. Не преследваме теб.
Човек трябва да носи собствения си кръст.
Кръст... Да носи?
Мислиш, че аз... - Мисля, че това ще е всичко.
Ако възникнат други въпроси, знаем къде да те намерим.
Нали, капитане? - Абсолютно, лейтенанте.
Добре, какво става? - Нищо не става.
Хей! - Какво?
Работехме заедно, помниш ли? Бяхме партньори между другото.
Хари, престани. - Друг път.
Никой не мисли, че си убил Лестър Айвар.
Преди нищо не ви спираше да ме преследвате.
Този път ще те държим леко хлабаво. - Леко хлабаво ли?
Оставих проклетия ми лиценз да изтече преди една година.
Добре, всеки знае какво се случи в Мексико.
Аз получих куршум. - О, Хари, моля те.
Лейтенанте, може ли да ти кажа нещо? - Идвам веднага.
Наистина съжалявам за всичко и...
Знай, че винаги ще бъда до теб.
Може би не знаеш, но когато бях още полицай...
Ей, стрелецо!
... исках да бръкна в гащичките на Върна.
Неуспехът ми бе едно от професионалните ми разочарования,
които ме накараха да премина в частния сектор.
Казаха ми, че си имал повече късмет.
Сигурно си се объркал, Реймънд.
О, Господи, наистина мразя мъж, който скромничи.
По едно питие? - Бих изпил чаша кафе.
Щом като трябва.
Джак Еймс ли те изпрати да се погрижиш за мен?
Ченгетата се обадиха в къщата на Еймс, за да потвърдят адреса ти.
Джак искаше да се уверя, че не са те сложили на електрическия стол.
Оценявам доверието му. Искаш ли мляко или захар?
Не, за мен не. - Искаш ли нещо по-тънко?
Не, благодаря.
Преди когато работех като охрана в студиото,
постоянно държах Джак далеч от неприятностите.
Не. Докторът забрани.
Ако е имало актриса, с която е пропуснал да спи, аз не я познавам.
Те всички го обичаха дори след като ги изоставеше.
Човекът имаше дар.
Техните съпрузи хич не го харесваха.
Така беше. - Особено този на Катрин.
Били Съливан бе толкова наранен,
че влезе да плува в морето и не се върна.
Разбира се, бе загубил и сума пари на хазарт по същото време.
Да загубиш жена като Катрин и сума пари за една седмица...
и можеш да започнеш да се самосъжаляваш.
Мога да го разбера.
Но не ми се е случвало.
Преди мислех, че Джак Еймс
е най-щастливият човек, на когото някога съм попадал.
Но изглежда, че късметът му изневерява.
Както чувам - рак.
Да, изглежда, че на всички ни късметът изневерява накрая.
Да не би простата ти да се е обадила?
Все още не. - Нещо, което да очакваш.
По-добре да тръгвам. Става късно за мен.
Тъжно, нали?
Кажи на Върна, че ако има нужда да натовари някой старец,
може да натовари мен. Има ме в указателя.
На "гърбица".
"Само при мисълта за теб...
и забравям...
дори малките обикновени неща...
които всеки трябва да свърши.
Аз живея...
в нещо като сън".
Съвсем сама? - С мислите си, но са лоша компания.
По този начин не се брои. - О, Хари, ти си приятел.
Надявах се да поговоря с Джак.
Аз си помислих, че търсиш моята компания.
Джак взе приспивателно и си легна.
Нещо ужасно го е разстроило този следобед.
Струва ми се, че може би знаеш какво се е случило.
Затова хората те наемат, защото си ням.
Къде е Мел? - Върна се за малко и отиде на работа.
Има нощни снимки в нискобюджетен филм.
Тя ми зададе един много интересен въпрос.
Иска да знае защо, по дяволите, все още живееш тук.
Какво й каза?
Бях няма.
Чувала ли си някога за човек на име Лестър Айвар?
Не. - Някой го е убил днес.
Съжалявам. Приятел ли ти беше? - Не.
Никога не си чувала, а? - Не.
Лъжеш.
Познавала си Лестър Айвар. Била си в апартамента му следобед.
Намери ли каквото търсеше?
За какво говориш? - Какъв парфюм си слагаш?
Причината да попитам е, че все още беше във въздуха, когато бях там.
Хари, много жени използват "Бал във Версай".
На тях мирише различно.
Забелязах колко близък си станал с всичко в тази къща.
Знаеш ли какво?
Мисля, че си права.
Ама че тип. Ядосах те и за нула време си стегна багажа.
На съпруга ми биха му трябвали два буса с армия от носачи
и пак щеше да му отнеме две седмици. Имаш ли огънче?
Благодаря.
Работата е, че сме разорени. - Не. Аз съм разорен.
Ти и Джак сте позадлъжнели. Ще ти обясня разликата някой път.
Работата е, че сме разорени, а съпругът ми умира.
Мислех, че бих могла да покажа смелост и упоритост.
Някакси да задържа всичко заедно,
така че да има достатъчно време.
Така че той да умре в мир, но както изглежда, няма да стане.
Проклетото нещо...
Дай на мен. - Не!
Добре, върви. Не знам защо се задържа тук толкова време.
Не знаеш ли?
Да не си забравиш запалката.
Спомням си първата сутрин, когато те срещнах.
Отворих вратата и ти стоеше там...
със стара синя риза с протрита яка...
и който те беше подстригвал, беше забравил за тази малка част.
Обзалагам се, че дори не си спомняш.
Е... Първо - не беше сутрин.
Беше следобед. Прислужницата отвори вратата.
Ти и Джак обядвахте край басейна. Той ми даде снимка на Мел.
И аз дори... не си спомням да ми каза здравей.
Предполагам, ще ми кажеш, че нямаш и сини ризи.
Не. Имам доста от тях.
Знам. Помня.
Хари! Хари, не мога да дишам!
Не мога да намеря Кат. Помогни ми!
Джак!
О, Джак...
Живей, копеле.
Да.
Кат, опитах се да ти се обадя. - Знам.
Звъннах на 911. - Ето апарата.
Хари... Ти си приятел.
Кучи син!
Махни се, Хари. Просто излез. Върви!
Кат, как можа? Как можа, по дяволите?
Внимавайте за стените, момчета. - Добре.
Стигнахме стълбите, Джо.
Татко!
Обади се на д-р Хейз. Кажи му, че отиваме в Сидърс.
Какво стана? - Мел, пречиш.
Извинете, госпожице.
Ало.
Г-н Еймс? - Не е тук в момента.
Кога го очаквате? - Не мога да кажа.
Не сте ли случайно Глория Ламар?
Питам, защото г-н Еймс ми даде да й предам един пакет.
Тогава вие трябва да сте Рос. - Точно така.
Г-н Еймс много държи тя да получи пакета.
Може ли някъде да се срещнем, за да предам пакета?
Познавате ли кея на Санта Моника? - Да.
След един час при стрелбището с водни пистолети.
Как ще ви позная?
Руса, голяма. Много коса, много цици.
Нямам търпение.
За долар, а? - Искате да си опитате късмета?
Случайно да се казвате Рос? - Добро първо предположение.
Една жена се обади пред малко. Каза ми, че ще ви чака под моста.
По дяволите! Мамка му!
Гледай какво стана. Съсипан чифт обувки за 40 долара!
Нито едно добро дело не остава ненаказано!
Ето какво получавам за... Ти ли си Рос?
Здравей, Мучо.
По-добре да носиш плика. Влезе ми пясък в чорапогащите,
а това не ми подобрява настроението. - Чакай.
Отидох на едно място в Палмето да се срещна с Глория Ламар.
Вместо това намерих Лестър Айвар с куршум в гърдите.
Свят на насилие. Ако не ми вярваш, гледай телевизия.
Трябва да обясня това на г-н Еймс. Предпочитам да знам какво става.
Предпочитам да се срещна с г-н Еймс лично.
Предпочитам да съм истинска блондинка. Да не започваме с предпочитанията.
Ако г-н Еймс иска да се разкарам от живота му, получавам пакета.
Никакъв пакет, докато не разкажеш за Лестър Айвар.
Това не беше част от сделката. - Това е нова сделка.
Добре, както искаш. Ето.
Подръж ми обувката. Тук има нещо, което трябва да видиш.
Харесвам залога на старата сделка...
Заболя ме!
Нищо добро не остава ненаказано. - Не е ли истина?
Помниш ли Мексико, приятелче? Приятелят на Мел?
Виждаш ли? Вземах уроци точно както ми каза.
Нали се разбрахме, че няма да си показваш лицето?
Знам какво правя, ясно?
Умно. Наистина много умно.
Знаеш ли къде вземах уроци?
В затвора. Юма, Аризона.
Бил ли си в Юма? Точно там ме пратиха,
след като твоят приятел, г-н Джак Еймс,
поиска да ме арестуват за трафик на непълнолетни.
Няма по-добро място за учене от Юма. - Цяла нощ ли ще продължи това?
Добре, хайде. Трябва да си буден, приятелче.
Искам да кажеш на г-н Еймс, че това...
е само малка част от парите, които ми дължи.
Можеш ли да го запомниш, приятелче?
Свърши ли? - Да, свърших.
Не направихме ли план?
Какъв е смисълът да правиш план, когато просто ще кажеш "Зарежи го"?
Защо винаги си толкова отрицателно настроена?
По дяволите.
Хей, шефе, събуди се!
Събуди се, човече. Не можеш да останеш тук. Приливът идва.
Хари, аз съм, старият ти партньор. Някой те е пребил здраво.
Имаш късмет, че минах оттук, иначе щеше да се удавиш.
Но аз ти спасих живота.
Не се безпокой. Ще ми благодариш по-късно.
Седя се аз в лимузината на кея на Санта Моника...
На работа съм. Парти за 16-годишни...
и кого виждам - стария ми партньор Хари Рос.
Не сме партньори. Никога не сме били партньори.
Разказвам ти как съм ти спасил живота. Не е хубаво да ме прекъсваш.
Докъде бях стигнал? Значи чакам си. И виждам, че отиваш на брега.
Досещам се, че ще имаш нужда от подкрепление. Печен съм.
Какво? - Чакам, точно както си ме учил.
След малко виждам двама души да излизат изпод моста,
но няма и следа от теб. Мисля си - това не е добре.
Слизам до брега и там беше ти. Тогава ти спасих живота.
Нека да се изясним. Мен ме наритаха здраво,
а ти си чакаше на паркинга? И наричаш това подкрепление?
Аз ги разгледах добре. - Аз ги видях по-добре.
Кога ще разбереш, че вече не съм частен детектив?
Не можеш просто да напуснеш. Ти беше най-добрият, най-великият.
Може би не най-великият, но беше добър.
Ние бяхме добри. Бяхме страхотен отбор.
Рубен, никога не сме били отбор. От време на време
ти давах дребна работа, която обикновено прецакваше.
Това не ни прави отбор.
Трябва да ме допуснеш до този случай. Не мога повече да работя това.
Ако не са магистралите - диспечерите. Ако не са диспечерите - клиентите.
Като говорим за това, къде са децата?
Какви деца? - 16-годишните.
По дяволите. Мислиш ли, че още са там?
Бих проверил.
Слушай, шефе, ако някога попаднеш в затруднение
и пак имаш нужда от подкрепление, обади ми се.
По всяко време, денем или нощем. Аз съм твоят човек.
Хубаво местенце имаш.
Радвам се, че ти харесва.
Трябва да ти призная, винаги си стъпвал по земята.
Върна, живея над гаража.
Джак Еймс притежава мястото. Аз само работя тук.
Трябва да те зашият.
Доведох дъщеря му от Мексико преди две години
и бях в много лошо състояние, така че той ме пусна тук.
После се разболя и помагах с каквото мога.
Направих каквото можах.
Всъщност по-добре така. Беше време, когато го оставях.
Това е онази актриса.
Катрин Хейуърд, нали? - Да.
Не беше ли омъжена за онзи актьор,
който изчезна? Как му беше името?
Били Съливан. - Да.
Това беше преди 20 г.
Обзалагам се, че вече не изглежда така.
Тя е добре.
Хари, какви са плановете ти?
Нямам планове. - Хайде, какво смяташ да правиш?
Ще се върнеш на работа, ще си подновиш лиценза? Какво?
Върна... Бях ченге в продължение на 20 г.,
частен детектив още пет. Започнах...
с жена и дъщеря, а свърших като алкохолик.
Спях в офиса и се къпех в общежитие.
Мислиш ли, че искам да се върна към това?
Освен това остарявам. Аз съм опасен за себе си.
Знам.
Това пък какво означава?
Преди беше по-добър лъжец. - Така ли?
Лестър Айвар не е имал астма.
Имал е ефизема, трябвало е да знаеш, ако сте работели.
Ще трябва да разпитаме Джак Еймс. Вероятно и жена му.
Той е много болен. - Стига, Хари, това е убийство.
Лестър Айвар беше разследващ офицер, когато Били Съливан изчезна.
Лестър Айвар имаше 30-годишна служба. Имал е хиляди случаи като този.
Какво го прави този специален? - Ти, Хари.
Ти беше човекът, който се появи в къщата на Айвар.
Ти бе човекът, който ме доведе дотук. Както казваш, започваш да остаряваш.
Единственият, който би могъл да ми помогне,
беше Реймънд Хоуп. А ми беше и задължен.
Или пък аз му бях задължен. Не можех да се сетя.
Реймънд беше този, който ме измъкна от кръчмата,
където живеех преди две години и ме запозна със семейство Еймс.
При определена светлина всичко случило се оттогава, бе по негова вина.
Може би щях да му го кажа.
Винаги си обичал да се показваш, Реймънд.
Хари? Едва не се изпиках върху един от малкото ми останали приятели.
Стрелецо.
Пръскачката ти ли се е повредила, или те мързи?
Не можеш ли да правиш друго вместо да вървиш долу...
Господи, я се погледни.
Е, някой отзад имаше разногласия с мен.
Да вървим да го намерим и да му върнем разногласията.
По-твърд ли си, отколкото изглеждаш? - О, да. Поне бях.
Поне бях. Всички ние бяхме.
Тогава да пийнем. Още ли си на бърбън?
Вземи ми джинджър ейл.
Приличам ли на човек, който има такова нещо?
Вода. - Това мога да осигуря.
Ще ти преча ли, ако пия? - Давай.
Хубаво местенце имаш тук.
По-добро е от Лос Фелис. Над смога си.
Иска ми се да мисля, че съм над много неща, откакто се пенсионирах.
Значи снощи се държеше доста потайно.
Неприятности ли имаш? - Нищо, с което не мога да се справя.
Само това с... - Джак. Да, досетих се.
Искаш да поговорим за Джак и за Лестър Айвар.
Вероятно знаеш, че Айвар беше разследващият офицер,
когато Били Съливан се самоуби. - Самоубийство! Но не откриха тялото.
"Ел Ей Таймс" го нарече така. За мен е достатъчно.
Но не е било... - ... за Лестър Айвар.
Лестър не вярваше в добрия късмет, понеже никога не го е имал.
Самоубийството на Били беше добър късмет за Джак и Катрин.
След като го нямаше, можеха да се оженят.
Лестър не можеше да повярва, че всичко е минало толкова гладко.
Никога не съм вярвал в късмета като начин за обяснение на нещата.
Както и да е, сега той е мъртъв. Край.
Щеше да бъде, ако не бях споделил подозренията си с Върна.
Прости ми, Хари, но звучи сякаш си ги споделил със себе си.
Между другото чух един слух, не исках да повярвам, че е истина,
така че мислех да те попитам направо. Както ми беше разказано,
когато си бил в Мексико, за да доведеш дъщерята на Еймсови?
Тя, таковата...
Тя ти е простреляла пениса.
Хари?
Хари!
Не. Добре съм.
Но благодаря, че ми каза. Това обяснява много.
Радвам се да го чуя. Дръж ме в течение, а?
Джак и аз се познаваме отдавна.
Ако мога да направя нещо за него, ще го направя.
И се радвам, че никой не ти е отнесъл пениса.
Аз също!
Аз също.
Как се чувстваш?
Съпругът ми получи сърдечна криза
и лекарите му наредиха да остане в болницата.
Сестрите същото го посъветваха. И аз го помолих да остане там.
Така че, естествено, той е на път за вкъщи.
Нямах това предвид.
Знам какво имаше предвид.
Фактически аз... - Катрин?
Линейката е тук.
Извини ме.
Не би се влюбил в майка ми, нали?
Горкият.
Интересно, що за човек чука жената на умиращия си най-добър приятел?
Не добър.
Колко време продължава това?
Обзалагам се, че спите заедно откакто се разболях.
Една нощ.
Ако имаше и капка благоприличие, досега щеше да си напуснал тази къща.
Катрин знае ли, че те изнудват?
Има твърде малко неща, които Катрин не знае.
Това, което не знае, го подозира.
Аз съм този, който никога не подозира.
Занесох плика на Глория снощи.
Тя е прекрасна. Трябва да се срещнеш с нея.
Значи всичко свърши.
Свърши, нали?
Задържах парите.
Тя получи списъка с ресторантите от телефонния указател.
Защо просто не направи каквото те бях помолил?
Защото първия път, когато направих каквото ме помоли,
някой изпразни 9-милиметров автоматичен пистолет по мене.
А втория път, Глория...
Тя доведе един приятел. Джеф. Помниш ли го? Мексико?
Онзи тип, дето избяга с Мел. Който бе хвърлен в затвора в Юма.
Удари ме и ме зашемети.
Но ти остави съобщение. Каза, че е това е само първото плащане.
Работиш усилено, а?
Играеш си на детектив. Чукаш жена ми.
Какво се случи в действителност с Били Съливан?
О, Господи. Уволнен си, Хари.
Сега пък аз съм любопитен.
Как ще уволниш някого, на когото никога не си плащал?
Ще намеря начин. - Добре.
Предполагам, че това е сбогом. - Хей. Седни.
Намери този тип Джеф и се оправи с него.
Задължен си ми.
Хари?
Не каза, че съжаляваш. - Не ме слушаше.
Къде е той?
Кой? - Къде е Джеф?
Не знам за какво говориш.
Не ми пука какво си мислиш за мен.
Не става въпрос за теб и мен, а за твоя старец.
Хари, ти беше ченге. Как разбираш на кого да вярваш?
Няма начин. Не и ако си ченге.
Научаваш се на кого да не вярваш. Животът е сложен.
Джеф се появи преди две седмици. Нямаше работа и пари,
така че му дадох ключовете от къщата на ранчото.
Казах му, че е само докато си стъпи на краката.
Беше доста глупав ход, нали?
Хари, съжалявам.
Знам, че причиних куп неприятности. - Не ми тежеше.
Въпреки че не ми бе приятно, когато стреля по мен.
Еймсови имат място на север от града. Никой не е ходил там с години.
Ще кажете, че са го забравили, но как можеш да забравиш къща?
А може и да не са го забравили или са се опитвали да го забравят.
Може би има причина да не продадат собственост за милион долара,
дори когато са във финансово затруднение.
Очевидно и друг е дошъл до това заключение.
Мислел е, че може да изкопае миналото с лопата, без да знае къде да копае.
Някой, който не е имал нужда да прониква с взлом, имал е ключ.
Някой без особен интерес в поддържането на къща,
но със сериозен апетит за пилешки крилца на скара.
Някой не особен умен, но с много свободно време
и с онзи особен вид търпение, който научаваш,
излежавайки присъда на места като Юма, Аризона.
Добре, приятелче.
Рос и Ескобар. Поверителни разследвания.
"Рос и Ескобар"?
Мислех, че името ти трябва да е първо. Трябва да започнеш да поемаш тежестта.
Ще имам нужда от подкрепление. След колко време ще си при "Гарвис"?
По това време? Петнайсет минути.
Помниш ли кея? Онзи тип, дето беше там?
Ще бъда вътре с него. Ако излезем заедно, последвай ни.
Ако излезе сам, последвай го.
И, Рубен,
да бъдеш подкрепление означава да бъдеш там, където се нуждая от теб.
Не може да ме пребиват под моста, докато ти извършваш наблюдение.
Можеш ли да се справиш? - Мислиш, че всичко прецаквам?
Петнайсет минути.
Май не си се удавил, а, приятелче? - Не.
Това е добре.
Занесох онзи плик вкъщи и познай какво?
Нямаше пари.
Знаеш ли как се почувствах? - Глупаво.
Глупак. Некадърник. - Бесен.
Без майтап? - Знаеш ли кой друг е бесен?
Мучо. - Мислиш, че аз съм лош?
Едва ли искаш да видиш Глория, когато е бясна.
Може би това ще помогне.
Да. Имаш ли нещо против да погледна?
Вече си имам телефонен указател.
Това е добре. Седни, приятелче.
Знаеш ли какво? Вече не съм ядосан.
Така ли? Не и аз.
Мама Кас умря, задавяйки се с пилешка кост, нали знаеш?
Всичко наред ли е там? - Прекалил е със соса.
Защо ли това не ме изненадва?
Здрасти, Мучо.
Приятелчето ти се нуждае и от друга работа освен изнудването.
Не му иде отръки.
Не ми иде отръки? На нея не й иде отръки.
Питай чия беше идеята. - Господи, имаш голяма уста.
Питай кой искаше да намери Айвар и да изрови нещо за този Еймс.
Глория, къде са клечките с памук? - Нямаме такива.
Нищо не може да се намери тук! Бих могъл да те съдя за това!
Сложи му малко лед.
Да му сложа малко лед? Това ли можеш да правиш, а?
Боже.
Здравей, Шели, аз съм. Да, горе съм.
Можеш ли да ми донесеш от оня "Перкодан"? Да, сега.
Ама умееш да ги избираш. - Има си цака.
Чакай малко.
Знаеш ли какво преминах, за да взема парите?
У теб ли са? - Да.
Къде са?
Направо си трогателен.
А ти как се вписваш в цялата работа?
Аз съм наблюдаващият му офицер.
Както каза той, ние намерихме Айвар.
Открихме слабото му място - бърбън "Дива пуйка".
Не спираше да говори за случая Били Съливан.
Щял да го разреши преди 20 г., ако имал заповед и булдозер.
Смяташе, че тялото е заровено в ранчото на Еймсови,
онова, дето никой не стъпва. - Тогава се сетих да се обадя на Мел.
Накарах я да остана в ранчото, така че можех да търся тялото.
Не ни трябваше трупа. Само трябваше да убедим Еймс, че знаем къде е заровен.
Можех да си спестя излишни приказки. - Слушайте и двамата.
Тук има 10 хиляди долара. Нямам интерес да ви видя в затвора,
нито пък Джак Еймс има такъв. Но ще ви кажа едно нещо.
Напускате Лос Анджелис и стоите настрана.
Хайде, нямаме цяла нощ.
Слушай, направи ми услуга.
Ако възникнат други неприятности, дръж я далеч от тях.
Още не мога да разбера защо не сложиш лед на тоя нос.
Ще престанеш ли да го повтаряш?
Не мисли, че като бъдеш добър с мен и аз ще забравя.
Имам ужасно дълга памет. - С един инч по-дълга от члена ти.
Много смешно, Глория. Изпълни тази сценка във Вегас.
Джеф! - Залегни!
Не!
Боже Господи.
Просто правех каквото ми каза. Да не стоя на моста,
докато теб те бият под него. Така че бях под моста!
Мучо?
Господи.
Ще повикам бърза помощ. - Не.
Остани с мен.
Остани с мен, моля.
Как е той?
Никога не се уча.
През целия си живот... избирам губещите.
Знам го по-добре.
Боже Господи.
Сигурен ли си, че все още искаш тази работа, а?
Джак, аз съм.
Колко мислиш, че струва онази твоя къща?
Някой ще трябва да ми плати гаранцията довечера.
Джак, още едно нещо. Направо ми писна да работя за теб.
Лейтенант Върна Холандер, моля.
Ще почакам.
Ще твърдя, че не си бил тук тази вечер, което си е почти вярно.
Върна? Аз съм. Чакай малко.
Вземи това.
Отиди си вкъщи. Ще се обадя.
Върна, слушай.
Забърках се в голяма каша.
Да.
Има два.
Мъртви са. По-добре ела тук.
Очакваш някой да повярва на това?
Добре.
Само между двамата... истината?
Заради доброто старо време?
Мислила ли си някога колко отвратителен е този начин на живот?
Започваш, решавайки, че ще спечелиш няколко...
Но в повечето случаи... е като тази вечер...
Гледаш хора, на които им е свършил...
и малкото останал късмет, който са имали.
Мислиш си, че ще победиш шанса, но не можеш, или поне не често.
Извинете, лейтенанте, капитанът идва насам.
Господ да ти е на помощ, Хари.
Пусни ме, Върна. - В никакъв случай!
Дай ми 24 часа. Ще намеря кучия син, обещавам ти.
Чуваш ли това?
Това ще се случи с кариерата ми, ако те пусна да си тръгнеш оттук.
Прецаках всичко от самото начало. Двама души умряха заради това.
Трябва да ми дадеш малко време,
така че да намеря този, който го извърши и...
за да пооправя нещата поне малко.
Хей, ти, изведи го оттук.
Капитанът каза... - Казах, изведи го оттук.
Хари!
Рубен, трябва да се видим.
Шосе "Мълхоланд" № 36001.
Това е над каньона. Кога можеш да стигнеш там?
Добре, и...
Донеси ми пистолета. Може да ми потрябва.
Имаш ли нещо против да ми кажеш какво търсим?
Предполагам, че да.
Слушай, шефе, трябва да ти кажа нещо.
Разбира се. - Дано не ми се сърдиш, но...
работата е...
След като разрешим този случай, смятам да си намеря друга работа,
ако нямаш нищо против. - Нямам нищо против.
Не знам...
Но след като видях как умря онази жена,
това не ми излиза от главата.
Да.
Знам, че си разчитал на мен, но... - Казах, че няма проблем.
Нали не мислиш, че съм... страхливец?
Нито за миг.
Предполагам, да останем приятели? Може да останем...
Хари?
Какво ще правим сега, Хари?
Зарий го.
Знам, че се провалям на изпита за частен детектив,
но не трябва ли да се обадиш на ченгетата?
Казах, зарий го. - Това е дупка от куршум!
Не искаш ли да знаеш кой е? - Знам кой е.
Просто не разбираш за Джак и Катрин, че те живеят един за друг.
Те играят главните роли в своя собствен живот,
а твоята роля е съвсем малка.
Моята - също.
Това е тяхната любовна история, не твоята.
Не получаваш целувка от момичето накрая.
Тя е нечие друго момиче.
Ще ти е приятно да узнаеш, че се реших на хемотерапия.
Преди е ставало, така че... човек никога не знае.
Мислех, че ще ти бъде приятно.
Снощи открихме Били Съливан... или каквото е останало от него.
Май някой го е очаквал от 20 години.
Можеш да мислиш каквото си искаш.
Не беше убийство. Не беше като да убиеш някого.
Катрин и аз се влюбихме.
Както знаеш, лесно е да се влюбиш в Катрин.
Накрая Били разбра и ме последва.
Стоях навън в ранчото. Внезапно се обърнах и го видях -
толкова пиян, че едвам се държеше на крака и се кълнеше, че ще ме убие.
Басейнът беше празен.
Трябваше да чуеш звука от удара на главата му в дъното на басейна.
Как лежеше там долу и не мърдаше. Отне само секунда и животът му угасна.
Добър си.
Много си добър. И щях да ти повярвам, ако не бях видял трупа.
За какво говориш?
Имаше дупка от куршум в тила.
Това е невъзможно. - Напротив.
Направи ли си труда да слезеш долу и да видиш дали е жив?
Разбира се, че не. Не си искал да си част от това.
Искал си някой да дойде и да направи всичко да изчезне.
Обадил си се на Реймънд Хоуп. Какво каза той?
Да се махна оттам. - И че той ще дойде да оправи кашата.
Но Реймънд живееше в Лос Фелис тогава.
Щяло е да му отнеме един час, за да стигне до там?
На кого другиго се обади?
Ако й навредиш с нещо, кълна се, ще се върна от гроба
и няма да съм в шибана инвалидна количка.
Бързо, ела да видиш слънцето.
Виждаш ли как виси над хоризонта? Сякаш ще остане там завинаги, нали?
Изглеждаш уморен. - Да, уморен съм.
Уморен съм да бъдат убивани хора. Уморен съм да ме лъжат.
Кога съм те излъгала? - Когато действаше сякаш ме обичаш.
А съм обичала съпруга си? За това ли ме обвиняваш?
Никога не съм го пазила в тайна.
Достатъчно си обичала, за да убиеш? - Разбира се.
По-добре ли си, след като го изяснихме?
Поне не съм по-зле. - Е, тогава...
защо не ми зададеш още няколко въпроса?
Чувствай се свободен.
Ще ми кажеш ли истината? - Да.
Ти ли уби Лестър Айвар? - Не. Следващият въпрос.
Ти ли накара да го убият? - Не. Следващият въпрос.
Ти ли уби Джеф, или накара някого? - Не. Следващият.
Преди 20 години...
Джак се е обадил да ти каже за Били Съливан...
Дали съм отишла, открила съм Били жив и съм го застреляла? Не!
Казах, че обичам съпруга си достатъчно, за да убия за него,
не че съм убивала.
Сега нека аз да те попитам нещо.
Вярваш ли ми?
Ще ти кажа какво вярвам.
Вярвам, че си умна...
и че си красива и богата.
Че си получила в живота това, което повечето хора не получават.
Мисля, че хора като теб свикват всичко да им се получава.
И започваш да мислиш, че нещата, които имаш, ти се падат по право.
Мислиш, че ме е грижа за нещо друго в тая къща освен за съпруга ми?
Мислиш...
Мислиш, че хора като мен толкова ги е грижа за нещата...
че биха убили за тях?
Това ли мислиш?
Че просто ме е грижа за нещата ли, Хари?
Това ли мислиш? Че ме грижа за всички тези неща?
За всички тези проклети... неща.
Тогава може би хора като теб не трябва да се доближават до хора като мен.
Искаш ли да влезеш вътре или ти е по-добре да стоиш навън?
Кога за последно бяхме на риболов? - Ти ми кажи.
Беше много отдавна.
Да вървим. Веднага, ти и аз, да тръгнем надолу към Баха.
Добре. Нека да пийнем първо. Имам джинджър ейл в хладилника.
Ще пийна бърбън. - Толкова ли са зле нещата?
Ти каза, че може би съм научил нещо, което не съм искал да знам.
Катрин.
Ще я предадеш ли? - Мислех си за това...
но после реших да отида за риба. - Това е най-разумно.
Искам да кажа, майната му. Всеки получава това, което заслужава.
Ако тръгнем скоро, бихме могли да сме навътре в Баха до сутринта.
Трябва да вземем джипа. Твоята таратайка няма да се справи.
Айвар беше нечестно ченге. Опитвал се е да измъкне пари от Джак.
Сега е пълно с риба-меч. Знам един, който ще ни заведе за 80 долара на ден
и каса американска бира. - Но странното е, че...
Лестър живееше в дупка.
Ако беше вземал пари,
би трябвало да притежава място, което да е подобно...
... на това.
Не си докоснал питието си. - Реймънд, не е лесно,
но ти си свършил доста повече, отколкото да почистиш след Джак, нали?
Не много повече.
Били Съливан щеше да прекара живота си в инвалидна количка.
Сложих край на мъките му. Направих му услуга.
Мисля, че по дългия път към ранчото си започнал да харчиш парите,
които Джак е щял да ти даде, за да не го вкараш в затвора.
Мисля, че...
си купил това място в главата си по време на онова пътуване.
Но когато си стигнал там, си открил, че Били Съливан не е мъртъв.
Разбрал си, че си загубил, преди да си направил своя ход.
Те наистина са те завладели, нали? Мога да разбера за Катрин.
Жена като нея би могла върже оная ти работа на възел...
И Джак е чаровен тип, но трябва да те попитам, Хари,
не се ли уморяваш от красиви хора? Не ти ли е минавало през ума,
че Джаковците и Катрините на този свят правят каквото си искат,
защото типове като мен и теб почистват след тях?
Джак не можеше да почисти и петно кръв от чорап с пералня и галон белина.
А аз? Аз можех да почистя кръв. Това и направих.
Почиствам мръсотията и ми плащат за това.
Ти си въобразяваш разни неща, но си същият като мен.
Мислиш си, че Катрин те е прелъстила.
И двамата бяха, Хари. И двамата в пакет.
Знам. И аз бях така.
Нека погледнем нещата... Те са си те, ние сме си ние,
а точно сега това, което трябва да направим, е да идем за риба.
Бих искал, Реймънд, но...
Знаеш ли колко пъти не те убих през последните два дни?
Добре.
Ще изчакам да стигна до града, преди да се обадя на Върна.
Можеш да избягаш. - Не мога да го направя на тия години.
Освен всичко беше прав за това колко струва.
Не бих могъл да зарежа това място. Нито тогава, нито сега.
Добре... по дяволите.
Знам. Неприятно е, нали?
Късмет, стрелецо.
Късмет и на теб.
Виждам отражението ти в огледалото.
Странно, нещата, за които не мислиш, когато купуваш къща.
О, слава Богу.
Мразя да редя пасианс. Не мога да спра да хитрувам.
Едно раздаване за всичко, което притежаваме.
Имам ли нещо, което да искаш? - Да, здравето ти.
Раздавай, за бога, преди да си ги изхабил от търкане.
Тази вечер трябваше да застрелям Реймънд Хоуп.
Мъртъв ли е? - Да.
Изглежда той е убил Били Съливан,
така че можеш да си спокоен за Катрин.
Винаги съм бил спокоен за Катрин.
Ако тя го беше убила, това нямаше да има значение за теб, нали?
Не.
Това ли е разликата между нас?
Вярно, невярно, истина... Нищо ли не означават за теб?
Тази вечер дъщеря ми каза, че ме обича.
Мислиш ли, че е истина? - Сигурен съм.
Жена ми казва, че ме обича. Истина ли е?
Да. - Сигурен ли си?
Сигурен съм. - Аз също.
А ти?
Казваш, че си мой приятел.
Това ли е истината?
Това е истината. - Доволен съм.
Достатъчно истини.
Ах, гадино.
Имаш джин, нали?
Майната ти. - А на коня, който яздя?
И на него също.
Чакай да ти помогна. - Справям се, справям се.
Знаеш ли, Хари... няма нужда да напускаш.
Да, знам.
Знам.
Може ли да включиш видеото, като излизаш?
Кой е този красив дявол?
Ще се видим.
Минавай винаги, когато искаш.
Наистина го мисля. Чувствам се много по-добре.
Може пък да победя това нещо.
Никой не се състезава, докато аз не кажа.
Затова съм тук. Затова ме направиха треньор.
Да, ти караш ски бързо. Състезаваш се.
Но си безразсъден. Проваляш се.
Това ли е всичко?
Това е. - Добре.
С това завършва интервюто. На 20 октомври 1997 г., в 6:00 ч.
Но това не е всичко, нали?
Не, не съвсем.
След като дъщеря ми умря, започнах да пия много...
и стана ясно, че с жена ми няма да се спогодим.
Реймънд ме взе при себе си и спях на кушетката му.
Винаги можеше да се разчита на Реймънд.
Докато аз говорех с Джак, ти си говорила с него.
Казала си му за Лестър Айвар.
Накарала си го да се погрижи за Уилис и Глория.
Никога не съм искала да убива някого.
Да, но знаеше, че ще го направи.
Кажи ми, не те ли тревожи това...
че всички онези хора щяха да са живи, ако не беше ти?
Съпругът ми е още жив. Това ме удовлетворява.
Не трябва да бъда обвинявана за нещо, което ти си сторил.
Хари.
Обичаш ли ме още?
И аз те обичам.
Значи... Катрин Еймс се измъкна?
Не съвсем.
Все някой трябва да се измъкне от нещо.
Искаш ли да ми купиш кафе?
О, да.
Ами капитанът? Някакви проблеми?
Да кажем, че не очаквам скоро повишение.
Майната му. Това е само кариера.
Няма дисциплинарно наказание? - Не.
Идва време за отпуска и ме посъветваха да си я взема.
Хей. И аз самият мислех да изляза.
Спомням си Каталина. Беше... хубаво.
Какво ще кажеш да повторим?
Може би.
Върна, не знаех, че те е грижа.
Просто проверявам. - Така е честно.
Режисьор РОБЪРТ БЕНТЪН
Сценарий РОБЪРТ БЕНТЪН и РИЧАРД РУСО
Оператор ПЬОТЪР СОБОЧИНСКИ
Музика ЕЛМЪР БЪРНСТЕЙН
Участваха: ПОЛ НЮМАН
СЮЗАН САРАНДЪН
ДЖИЙН ХЕКМАН
СТОКАРД ЧАНИНГ
РИЙЗ УИДЪРСПУУН
ДЖАНКАРЛО ЕСПОЗИТО
ЛИЙВ ШРАЙБЕР
ДЖОН СПЕНСЪР
МАЙКЪЛ ЕМЕТ УОЛШ
МАРГО МАРТИНДЕЙЛ
ДЖЕЙМС ГАРНЪР в ролята на Реймънд Хоуп