Deci, care este diferența dintre un protocol router și un protocol de rutare?
Acum, un protocol router transporta date de utilizator, de exemplu, ar fi IPv4 sau IPv6.
Când utilizați protocoale de nivel superior, cum ar fi HTTP sau
FTP, protocolul care utilizează protocoale de nivel inferior, cum ar
fi IPv4 sau IPv6, pentru a transporta datele de utilizator de la un dispozitiv la altul.
Deci, atunci când vă
conectați la un site web și vizionați o pagină Web care ar fi considerată a fi date rutate.
Datele de pe serverul web sunt direcționate către PC-ul dvs. Acum, schema
de adresare utilizată de protocolul routed se bazează pe acest protocol specific, cum ar fi un IPv4
utilizând o adresă de 32 de biți și o adresă IPv6 utilizând adresa de 128 biți.
Acum cum știu routerele unde sunt dispozitivele într-o rețea?
De exemplu, PC-ul meu are sediul în Marea
Britanie, dar când merg la Facebook. com traficul este trimis de pe
PC-ul meu la Facebook cu sediul în California
și înapoi din nou, Cum funcționează dispozitivul meu cu serviciul facebook într-un centru
de date din California și cum se întoarce datele în PC-ul meu în Marea Britanie?
Cum se redirecționează datele de la un dispozitiv la altul?
Acum este important să realizăm că fiecare router de-a lungul
căii dintre calculatorul meu din Marea Britanie și Facebook. com face o decizie
independentă de rutare.
De exemplu, dacă urmăresc Facebook. com și în acest caz,
voi seta timeout-ul la
o valoare mică, cum ar fi 50 milisecunde.
Traficul este în curs de transmitere de la PC-ul meu pe bază
de hop-by-hop de la un router la altul până când se așteaptă
ajunge la Facebook. com fiecare
dintre aceste hamei este un router independent
făcând decizii independente de rutare.
Acum, Facebook și o mulțime de alte site-uri mari vor avea centre
de date împrăștiate în întreaga lume, astfel încât traficul
meu ar putea să nu meargă de fapt până în SUA, dar
poate merge la un centru local de date
din Europa care depinde de modul în care este configurată rețeaua .
Aceste decizii de rutare făcute de routere
sunt cunoscute ca paradigma de rutare hop-by-hop cu rutare de
trafic unicast se bazează pe adresa de destinație nu numai pe adresa
sursă, astfel încât ruterul să
decidă unde merge traficul pe baza adresei IP de destinație
în exemplul meu este această adresă și routerele vor decide unde să
direcționeze traficul pe baza adresei IP de destinație și a informațiilor stocate
în tabelele de rutare.
Fiecare router de-a lungul căii trebuie să determine o interfață de ieșire
pentru a transmite traficul pentru a ajunge la adresa IP de destinație.
Pentru a face ca routerele să comunice informații despre rețele folosind protocoalele de rutare.
Aceștia vor determina calea cea mai bună la adresa IP de
destinație utilizând criteriile specifice acelui protocol de rutare individual.
Ca exemplu, RIP folosește numărul de hamei pentru a determina cea mai bună cale.
OSPF folosește lățimea de bandă a interfețelor pentru a determina cea mai bună cale.
EIGRP utilizează lățime de bandă și întârzieri pentru a determina cea mai bună cale.
Astfel, protocoalele de rutare sunt folosite pentru a face publicitate în
mod automat rețelelor între routere și
astfel router-urile învață despre rețelele disponibile într-o topologie.
De asemenea, este important să
rețineți că dacă un router nu știe despre adresa IP de destinație.
Cu alte cuvinte, informațiile despre acea adresă IP de destinație nu
sunt în tabelul de rutare, ci vor scădea pachetele unicast.
Adresa IP destinație este o potrivire cu rețelele și subrețelele din tabela de
rutare a router-ilor, astfel încât dacă un router primește trafic spre o adresă
IP a cuvântului spune 10. 1. 1. 1 dar
acea adresă IP nu se potrivește cu o rețea din tabela de rutare a routerelor.
Router-ul va abandona pachetele deoarece nu știe unde să le transmită În esență, dacă îi spui unui router
trimite trafic la adresa IP 10. 1. 1. 1 și routerul
nu știe cum să ajungă la respectiva rețea sau la adresa IP.
Router-ul va scădea traficul dacă nu
există niciun traseu corespunzător în tabelul de rutare.
Aceasta se aplică în mod specific pachetelor unicast în cazul
cărora direcționăm routerele pe baza adresei IP de destinație.
Astfel, în rezumat, protocoalele de rutare permit routerelor să învețe despre rețelele de destinație.
Acest lucru facilitează schimbarea informațiilor direcționate între dispozitive.
Routoarele pot învăța dinamic despre rețele în topologie și pot deci să
ia decizii de rutare pe baza unor criterii diferite, cum ar
fi numărarea lățimii de bandă sau întârzierea pentru a determina cea mai bună cale.
Routere apoi alege pur și simplu o interfață de ieșire bazată pe tabelul de rutare
și apoi va transmite pachetele din interfața respectivă pentru a ajunge la o destinație.