ДЕЙВИД СТРАТЪРН
АГНЕС БРУКНЪР
МАРГАРЕТ КОЛИН
ЕЙ ДЖЕЙ БЪКЛИ
РИЙГЪН АРНОЛД
ФРАНСИС ФИШЪР
С И Н Я Т А К О Л А
Честит рожден ден, миличка.
"Миналото е изсъхнал лист, паднал от мъртво дърво.
Дървото бе посечено, а листът - стъпкан на земята.
Затова сега ми остана само споменът за дърветата.
Аз съм болестта, която разяжда дървесната кора.
Аз съм ръждата и земното притегляне.
В мечтите ми всички сме заедно и мама е щастлива.
Но после листата опадат и татко си отива.
Призовавам го, но той не ме чува.''
Г-н Кларк, занимаваме се с литература за напреднали.
Ако желаете, вървете в автосервиза.
Извинете. - Благодаря.
Г-це Денинг, какво е усещането ви относно тази импресия?
Добро. - Някой друг? Критика или похвала?
Много хубаво есе.
Ако някой се интересува от конкурса за млади поети,
ще обсъдим подробностите след часовете в стая 302.
Ако наградата от 3000 долара не ви привлича достатъчно,
финалният кръг ще се проведе във Флорида през ваканцията.
Г-це Денинг, имате далеч по-проникновено перо.
Няма ли да останеш? - Трябва да взема сестра ми.
Да ти взема ли формуляр? - Няма да ме класират.
Остър е главен съдия. Какво ти каза?
Нищо.
Някакъв мексиканец си пробил тъпанчетата и си зашил клепачите.
За да покаже, че правителството е сляпо и глухо.
Погледни. - Престани!
Само да излезеш оттам!
Къде е Лили?
Мегън? - Нищо не съм й направила.
Отвори вратата.
Какво ви става на вас?
Приготвяй се за лягане. - Не съм виновна аз.
Ти трябва да се грижиш за нея в мое отсъствие.
Наеми гледачка. - Не мога да си го позволя.
Имаш отговорност към това семейството.
Ти си я родила, гледай си я.
Какво каза?
Махай ми се от очите.
Ще се инфектира.
Престани да се нараняваш.
Г-н Блейзек, вдъхновявате се от Буковски, отлично.
Г-н Капо, ''френска любов'' се пише отделно, не с тире.
Г-це Денинг...
Г-н Садлър, отново приключенска история.
КОНКУРС ЗА МЛАДИ ПОЕТИ
МЕГЪН, БЪДИ СМЕЛА ''ПОЛЕТ В МРАКА С РАЗПЕРЕНИ КРИЛЕ''
По дяволите!
Искаш ли да те закарам? - Няма нужда.
Хайде, ела.
Търсиш ли си вече колеж? - Ще се запиша тук, в ''Синклер''.
Ако спечелиш конкурса, ще ти дадат хубава стипендия.
Току-що започнах работа и нямам много време.
Родителите ти чели ли са есетата ти?
Мама ходи на училище след работа и е много заета,
а с татко не се виждам. - Никога ли?
Само на Коледа и на рождените дни.
С мама никак не се разбират и така е по-лесно.
За теб ли?
Живеем в сградата отдясно.
Държа да участваш в конкурса. Ще ти отделя обедната си почивка.
Но аз не съм поетеса. - Още не.
Рейсът ли изпусна? - Бях ли вътре?
Не. - Прави си сама заключения.
Откъде ги взе?
От килера ли са? - Прави си сама заключения.
Прибери ги, преди мама да се върне.
Кой е този? - Татко.
Не, бебенцето.
Никакво ангелче не съм била. - Не съм аз.
Ти имаш неговото лице, бузките и очите му.
Одрала си му кожата.
Лили, ставай.
До 2 минути да си готова.
За къде си се издокарала така? - Взе ли си обяда?
Не го искам. Защо си с блузата на мама?
Защо си такава досада?
Това е неговата къща. - На Остър ли?
Спечели голяма литературна награда. Нали вечно носи една кожена книга.
Това е романът му. - Откъде знаеш?
Беше приятел с нашите. Щом ти е казал, запиши се за конкурса.
Извинете. - Моля те, заповядай.
Великите поети докосват скрита струна.
Затова ни трябва карта на твоите струни,
за да ги разкрием в есетата.
Това е за после.
Какво крие споменът за дърветата?
Какво означава, че ти си ръждата и земното притегляне?
Че се чувствам ужасно. - В определени моменти ли?
Или по принцип? - Не знам.
За какво се разказва в стихотворението?
За баща ми.
Той ни напусна. - Какво се случи тогава?
Ден ли беше, или нощ? - Нощ.
Той сбогува ли се с теб?
Искам да ми опишеш онзи ден с подробности.
Пиши за времето, как си била облечена, какво си мислела.
Подробностите създават цяла вселена.
Когато погребах сина си,
забравих да си сложа лещите.
Застанах над него, преди да затворят ковчега,
опитах се да си го спомня.
Виждах червения му пуловер и сините панталонки.
На челото имаше драскотина,
незаздравяла съвсем от скорошно падане с колело.
Почувствах я, когато го целунах, но като го гледах,
всичко бе размазано.
Когато баща ти ви напусна, какво точно правеше?
Не помня.
Добре.
Забрави, че съм тук. Все едно ме няма.
Затвори очи.
Къде си застанала?
До прозореца в стаята ми.
Баща ти с такси ли си тръгна? - С кола.
Какъв цвят беше колата?
Синя.
Продължавай.
''Пътуваш през неизследвано море, отвъд хоризонта може би има земя.
Каква ли? Това е загадката и радостта от откривателството.''
На мен не ми ги пише такива. Влюбен е.
Мег, мама иска да те чуе.
Здравей.
Не иска да яде, стачкува.
Не мога да я накарам.
Ало?
Мислех, че свършваш в 9.
Щом се налага.
Мег?
Добре, ти ми кажи.
Не знам. - Защо?
Какво смешно има? - Нищо.
А защо се смееш?
Не знам. - Боиш се да не те разкритикувам ли?
Не става ли? - Ти как мислиш?
Сигурно, не знам.
Върни се, когато разбереш.
Хубаво е.
Харесва ми един стих. - Кой?
''Изгубените листа падат бавно, но дърветата не си отиват.
Те остават до прозореца ми.'' - А останалото?
Мога да задълбая. - Много добре.
Мег, как вървят нещата в ''Сиймор''? - Отлично.
Доволни ли са от нея? - Стив не се е обаждал.
Предполагам, че това е добре. - Утре не си на курс, нали?
Не, утре съм на интервю. Защо?
Провежда се конкурс за млади поети.
В колко часа? - След училище.
Не знам кога ще приключа.
Не съм се обадила да потвърдя. - Аз говорих с него следобед.
Каза ли кой друг кандидатства? - От друг отдел.
Мъж или жена? - Даян, престани.
Утре ще хванеш автобуса до г-жа Ранд.
Ако ме назначат, четиримата ще празнуваме.
Прати ли благодарствено писмо на Дон?
Все пак ти намери работа.
Искам да прочета разказа ти. - Не е разказ.
Стихотворение е. - Бих искала да го прочета.
И Джорджи ли ще участва? - Да.
Майка й ще те откара у г-жа Ранд. - Не ми се ходи.
Моля те, недей.
Ако получа тази работа, ще имаме много повече пари.
Не се цупи. Пожелай ми успех.
Нарича се ''Синята кола''.
''Минах край стария ни дом.
Прогнил стол пази мястото ти на моравата.
Лили наранява тялото си, за да те заболи, но ти не кървиш.
Сега дори не иска да яде.
Мама не споменава името ти, но аз помня твоето лице.
Както слънцето не угасва, когато затворя очи.
Както фар пронизва мрака и оставя червен белег.
Някои нощи се събуждам и забравям къде сме.
От дома ни не виждам звездите, нито хоризонта,
само празния път. Знам, че води към теб.''
Г-це Денинг, имате ли секунда? - Разбира се.
Да изгубиш конкурса, не значи, че нямаш талант,
нито пък ако го спечелиш, ще станеш Езра Паунд.
Разбираш ли ме?
Цял живот ще те съдят.
Някои ще те обожават, други ще те презират.
Ничие мнение няма значение,
нито на приятелите ти, нито на майка ти, нито моето...
Важното е да съхраниш душата си неприкосновена.
Да останеш силна и да продължиш да твориш въпреки всичко.
Ще го направя.
Сега трябва да тръгвам. - Поздравления.
Спечелих ли? - Да.
Да поговорим за финалния кръг.
Във Флорида? Вие там ли ще сте? - Да.
Тръгвайте, г-це Поезия.
Ще се отчитам пред Дон, макар че Франк ще ми е шеф.
Кога ще разбереш? - Още в понеделник.
Знам, че напоследък за всичко се осланям на теб.
Как спермата опложда яйцето?
Вкъщи имам книги. - Чела съм ги.
Ако спермата е в пениса, а яйцето в утробата, как се сливат?
Разреших ли да ми носиш блузата? - Как влиза спермата в утробата?
Пак ли да ходим при свещеника? Няма да взимаш чужди вещи.
Как влиза спермата в утробата? - Утробата!
Чу ли? Не ми взимай нещата, без да питаш.
''Животът ни е труден и не прощава,
а благата на младостта излиняват, твърдят старите мъдреци.
Но сега отново е утро и птиците пеят по цъфналите овошки.
Огледай се. Може би не е късно да изглупееш отново.
Може би не е късно да разпериш криле...
и да издигнеш глас в бодра песен.''
Тук ли ще е конкурсът? - Да.
Можеш да задържиш брошурата.
Сандвич? - Не.
Ще ме обидиш. - Не, благодаря.
Наистина ще ме засегнеш.
Какъв е този хляб? - С розмарин. Не си ли опитвала?
Ако майка ти има въпроси за финала, да ми се обади.
Тя ще дойде ли с теб? - Още не съм я питала.
Училището може да поеме разноските. - Можем да си го позволим.
''Синята кола''. - Имам ли шансове да победя?
Тя вече се бори за победа. Да го напиша ли на формуляра?
Мога да променя стихотворението. Да пиша за Америка, за нещо хубаво.
Не. Пиши за това, което те вълнува.
Ще ми почетете ли от романа си? - От романа ми ли?
Джорджия ми каза.
Няма да плагиатствам. Само за вдъхновение.
Добре.
''В една съзидателна мисъл оживяват хиляди нощи екстаз,
пълнят я с тържество и превъзходство.
Онези, които се сливат нощем в любовен триумф,
се трудят като пчели, и събират сладост и сила...
за песента на някой млад поет,
който ще разкаже за неописуемия им екстаз.
И макар да бъркат и да се прегръщат сляпо,
бъдещето ще ги сполети.'' - Красиво е.
Извинете. - Няма защо. Какво има?
Ще ми дадеш ли пари за обяд?
Това е синът ми Роб. - Здравей.
Благодаря.
Не знаех, че ви е син. - Това е синът ми.
Готови или не, бъдещето ще ни сполети.
Къде е мама? - Заведе ме на лекар.
Как мина? - Както обикновено.
После имахме среща с Дон. - Назначена ли е?
На никого не приличам. Дори и на себе си.
Каза да не й угаждаме. Когато огладнее, ще яде.
От 2 седмици не е сложила залък в устата си.
Сигурно си хапва тайно в училище.
Може да я заведем във Флорида през пролетната ваканция.
Ще й се отрази добре. - Едва плащам сметките.
Нямам пари за почивки. - Ако те назначат...
Няма да ме назначат.
Ангелите не падат от небето, те идват от душата ни.
Във всеки от нас се крие ангел, той е вашият мост към небето.
Това е тялото Христово.
Благословени са чистите по сърце, защото те ще видят Бога.
Аз съм ангел. - Господ знае, дете мое.
Тялото Христово.
Лили!
Миличка! Лили!
Различна ли е болката?
Ще повикам сестрата.
Г-н Остър? Обажда се Мег Денинг.
Извинете, че ви безпокоя.
Исках да поговоря с вас.
Сестра ми не е много добре.
Г-н Кастран, може ли да си тръгна? Баща ми дойде.
Има ли клиенти долу? Ако няма, си свободна.
Тя ще се оправи. - Не вярвам.
В болницата ще се погрижат за нея.
Тя ще се оправи.
Искам да я заведа във Флорида. Там ще се почувства добре.
Няма да слушам мама повече.
Ще се оправиш ли? - Да.
Извинявайте, че ви изцапах ризата.
Нямаш грижи.
Защо сте толкова мил с мен?
Много съм ви признателна.
Благодаря, че дойдохте. - Винаги съм насреща.
Къде беше? - Забравих си раницата.
Къде беше? - На работа.
Обадих се, но казаха, че баща ти те е взел.
Как се прибра? - Един приятел ме докара.
Два часа обикалям да те търся.
Обадих се на баща ти, но той хабер си няма.
Искаш да те пусна във Флорида, а бягаш от къщи. Влизай.
Ще ходиш на училище, на работа и до болницата, никъде другаде.
Ще се прибираш у дома след работа, или и там няма да те пускам.
Ясно ли ти е? Ако разбера кой е приятелят ти,
ще се оплача на родителите му.
Майка ви трябва да потвърди. - Но сметката е на мое име.
Такива са условията.
Ще ми се да дойдеш с нас. - С кола ли сте?
Не, със самолет, освен ако не дойде и Пат.
Ако пътуваме четиримата, ще е същински ад.
Можеш да отседнеш с нас, Тампа не е далеч от Сиеста Бийч.
Ще си платиш само самолетния билет.
Но аз не познавам това семейство. - Много са мили.
Те ли ни поканиха или Джорджия?
Джорджия каза, че ще ги попита.
Ако си на работа, ще взема само Лили, а ти ще си починеш.
Не знам.
Ало?
Затвори вратата, миличка.
Не ти вярвам. Ти ме излъга.
А аз нямам ли семейство?
Заповядай.
Нося ти и шоколадови бонбони. Любимите ти.
Нощем с тях забравяш за всичко.
Разбиват вратите и прозорците и ти отрязват крилете.
Виждаш ли ги? - Кое?
Крилете.
Не искат да ми пораснат, защото в кръвта ми има невидима храна.
Не ти трябват криле.
Ще летим до Флорида със самолет.
Таванът е много нисък.
Какво казаха? - Ще я преместят.
Къде? - В психиатрията.
Всичко наред ли е у дома? - Да.
Може ли да ми платите в брой тази седмица?
Ще го уредим. - Много ви благодаря.
Кога ги купихте? - Преди 2 седмици.
Бяха по 40 долара. - От тук ли ги купихте?
Ние не предлагаме такива. Ако пазите квитанцията...
От същата верига са, но в Оукмедоу. - Не мога да ви помогна.
Казахте, че ще я преместите в друго отделение.
Лили...
Прозорецът бил отворен и тя паднала.
О, господи...
Предаваме я в ръцете ти, Боже, и на твоята милост.
23 псалм. ''Господ е пастир мой, няма да остана в нужда.
На зелени пасбища ме успокоява, при тихи води ме завежда.
Води ме по прави пътеки заради името си...''
Нямам работа тук, така ли? Тя ми е дъщеря!
И къде беше досега? - Кой ме прогони?
Кой настройва децата срещу мен?
Отивам на работа.
Да, незабавно ще взема мерки.
Имаш ли лични вещи тук? - Не.
Добре, свободна си. Заплатата ти покрива вратовръзките.
Напусни магазина ми. - Парите ми трябват.
Да се беше сетила, преди да крадеш. - Нищо не съм взела.
Задник!
Какво правиш? - Къде са крадените вещи?
Нищо не съм откраднала. - Мислех, че това е зад гърба ни.
Махни се от стаята ми. - Ще стане твоя, като плащаш наем.
Това са мои вещи.
Хайде, накажи ме. Никога не си у дома.
Охрана ли ще наемеш? Ще отида във Флорида или където си искам.
Тогава си намери друг дом.
Ще отида при татко. - Както желаеш.
Щом смяташ, че баща ти е велик. - Поне не ме командори.
И пет пари не дава за теб. Колко пъти дойде да те види?
Не идва заради теб! - Дори издръжката не ми плаща.
Потънах в дългове, за да ви осигуря приличен живот.
Работя по 12 часа на ден и уча вечер, за да те осигуря.
Искам само да спазваш няколко правила.
Намирам ти работа, а ти ме излагаш пред приятелите ми.
Само това те интересува. Тъпите ти приятели и тъпият Дон.
Неблагодарна лигла!
Какво правиш?
Не можеш да я затвориш в кашон в килера като татко.
Тя не е само твоя, мръсна кучко!
Майка ти сигурно ужасно страда.
Да изгубиш дете е...
Моят Лукас беше само на 4 г.
Как се чувстваш?
Не знам.
Как би се чувствала сестра ти, ако те изгуби?
Тъжна.
Не знам.
Бясна. - На кого ще се вбеси?
На мама. - Защо ще се сърди на майка ви?
Тя би ли могла да я спаси?
Може би аз...
Аз бих могла. - Не си виновна ти.
Ела тук.
Ти си много красива и...
И много...
Остани тук колкото искаш.
Колкото време ти е нужно.
Добре, ще се приберем след половин час.
Ще дойдеш у нас.
Излезем ли във ваканция, той идва...
Как ще се забавляваме довечера? Секс, наркотици и рокендрол.
Пат е малолетен престъпник. - Олеле майко...
Надушвам сродна душа.
Крадях кредитни карти, защото никой не ги проверява.
Купувах стоки и ги препродавах.
Много щуротии съм вършил и не се гордея.
Сега се опитвам да компенсирам вината си пред нашите.
Федерейците ме спипаха във Вегас. Играхме комбина с една мацка,
а тя взе, че ме изпя. Голяма кучка беше, да ме прощаваш.
Гадовете ме опандизиха и ме замъкнаха в съда.
Наложи се нашите да ми плащат гаранцията.
Правиш ли щуротии, ти се връща. Като бумеранг е.
И аз съм крала.
Трябва да потърсиш равновесие.
Видиш ли гладен човек, нахрани го.
Ако открадна нещо,
търся начин да дам на друг.
Всичко е въпрос на равновесие. - Трябва да стигна до Флорида.
С нашите ли ще ходиш? - Не, събирам пари за автобус.
Пътувала ли си с автобус?
14 часа ще се потиш до някой дебелак.
Аз ще те закарам. Мисля да ходя на Бахамите.
Кога искаш да заминеш? - След 2 дни съм на конкурс.
Ще те закарам.
Нямам никакви пари. - Спокойно.
Ако се нуждая от услуга, ще ми направиш.
Разчетете ми името на рецептата. - Грос.
Първото име е Дорис.
Кога е поръчана? - Сутринта.
Момент, моля.
Всичко наред ли е?
Да видим какво си взела. Покажи ми стоката.
Викодин, много добре, за това плащат яко.
Оксиконтин, това тотално те побърква, върхът е.
Ксенотал, дебелаците го обожават.
Викана, това чудо какво е? Сефте го чувам.
Виагра и диафрагма. Много добре.
Бива си те, партньоре. Да вървим в банката.
В ''Анонимните комарджии'' ми казаха, че за да се откажеш, трябват топки.
И аз взех, че си купих.
Заповядай, за фонд ''И аз съм човек''. Който дава, получава.
Не вярвай, че този, който иска да те утеши, няма свои грижи.
Имате един час. Оставете есетата в кутията.
И приятна ваканция.
Щях да ви оставя бележка.
Ще се видим във Флорида.
Проблем ли има?
Аз ви казвам всичко.
Нещо лошо ли направих?
Ела тук.
Бих искал да ти кажа как се чувствам.
Заповядай. Благодаря ти за помощта.
Вратовръзка. Ще трябва да си купя и риза.
Кога заминаваме? - Призори.
Лягай да се наспиш.
Лека нощ.
Кога го видяхте за последен път? - Снощи.
Знаете ли накъде е потеглил? - Не.
Липсват само бижутата, монетите и колата, така ли?
И сребърните прибори.
Проклетият ми брат! - Какво е станало?
Избягал е.
Сигурно ще се върне. - Няма.
Взел е часовниците на татко и среброто на мама.
Кога заминавате? - Никъде няма да ходим.
Ще ви дам 75 долара с якето и колелото.
Това е диамант. - Виждате ли кафявото петно?
Нищо не струва.
Една кока-кола.
Тук ли ще се проведе конкурсът за млади поети?
Колко струват стаите? - По 189 долара.
Рецепцията е натам. - Ще потърся друг хотел.
Страхотно е. Трябва да влезете.
Здравейте.
Г-це Денинг.
Познавате ли се? - Тя ми е ученичка.
За състезанието ли сте тук?
Ще се присъедините ли към нас? Заповядайте.
Позволено ли е да общуваш със състезателите?
Аз съм въплъщението на обективността.
Делия, приятно ми е.
Ела, малка рибке. Сложи си хрилете!
Кога пристигна? - Снощи.
Пропусна празничното откриване.
Липсваше ми.
Не обичате ли слънцето? - Дори прекалено го обичам.
Жена ви изглежда мила. - Когато поиска.
Елате да пийнем.
Роб, нещо освежително? - Една бира.
А вие как се казвахте? - Мег.
Вървете с Мег за питиета. Тя може да си сложи банския.
Хайде да разпускаме.
Кой иска да играем? - Ти винаги мамиш.
Нищо подобно.
Не ми е в природата.
Просто мразя да губя. Съвсем различно е.
Какво пишете вие? - Стихове.
Скъпа, казва се стихотворения. - Делия.
Нека знае детето. Извинявай, ти си учителят.
Мег може би ще пожелае да поплува с теб, скъпи.
Искаш ли да те изпратя? - Да.
Само да си взема пуловера.
Кога ще излизаш тази вечер? - В 9.
Ще се държите ли прилично? - В никакъв случай.
Добре ли си?
Ведра като маргаритка, свежа като росна китка.
Щом казваш.
Ти си прекрасно момиче.
Благодаря. - Пак заповядай.
И успех на конкурса утре.
Благодаря ви.
Сигурна съм, че ще се представиш прекрасно.
Може малко да поработя. - Браво.
Жена ви е много интелигентна. - Да, и безкрайно нещастна.
Познаваме се много отдавна.
Бяхме деца, по-млади дори от теб.
Това притеснява ли те? - Не.
Облечи се, сигурно ти е хладно.
Благодаря ви.
Защо се смееш? - Не знам.
Смешно ми е.
Приятно ли ти е?
Довечера идва един мой приятел, редактор е в ''Ардън Ревю''.
Ще го помоля да публикува ''Синята кола''.
Имам нещо за вас.
Глупаво е, но...
Какво е това?
Вратовръзка. - Сигурно изобщо не носите.
Може ли?
Сигурна ли си?
Тук ли пишеш?
Не.
Добре ли си?
Топло ли ти е?
Толкова си красива.
Ела тук.
Искаш ли го?
Искаш ли да легнеш с мен?
Съгласна ли си?
Желаеш ли ме?
Искаш ли ме?
Отговори ми.
Желаеш ли ме?
В една съзидателна мисъл оживяват хиляди нощи екстаз...
РАЙНЕР МАРИЯ РИЛКЕ
Искаш ли да те изпратя? - Няма нужда.
За какво се разказва в книгата ти?
За старец, който се влюбва в младо момиче.
Наистина ли?
Не ми ли вярваш?
Как свършва?
Те правят любов и той открива своя катарзис.
Искам утре да се гордея с теб.
Все едно не съм го казал.
Искам ти да се гордееш със себе си. Славата и парите ще дойдат сами.
Лека нощ, миличка.
Няма ли да хапнеш нещо? - Не, благодаря.
Рики, направи палачинки и изпържи малко бекон.
Не съм гладна. - И да са с истински сироп.
Не ми я взимайте. - Салфетката ли? Извинявай.
Не съм ви платила. - Заведението черпи.
Мег Денинг.
Успех.
''Не ме гледай укорно, приятелю, защото осъзнах,
че да пораснеш означава само да познаеш собствения си размер.''
Този стих...
Това стихотворение е посветено на г-н Остър.
Нарича се: ''След като прочетох книгата ти''.
''Запомних репликите, лесно беше.
Мръсни бели листи с драсканици.
Сърца рисуваш ти, но знай, моето наистина боли.
Подробностите?
Подробностите? Вече знам. Поет съм бъдещ аз голям.
От пепелта на твоето ложе ще стана, феникс без криле.
Когато татко ме напусна, заших клепачи и ръце отрязах,
към теб за помощ се протегнах.
За златната звезда благодаря, благодаря ти и че си отиде.
Златна звезда, синя кола.
Да те напуснат дар прескъп е, който вечно ще ценя.''
Ето тук.
Ало? - Там ли е баща ми?
Здравей, татко. Мег е.
Обадих се на татко. - Знам.
Може би така ще е по-добре за известно време.
Съжалявам.
Аз също.
Знам, че не е идеален.
Но се нуждая и от него.
Това ли е всичко?
Помниш ли, когато ходихме на село веднъж?
Купихме си бонбони от едно магазинче.
В колата бяхме ти, аз, Лили и мама.
Ти караше толкова бързо, че колата подскачаше, сякаш летим.
Много обичам тази кола.
Тя също те обича.
Сценарист и режисьор КАРЪН МОНКРИЙФ
Оператор РОБЪРТ СУИЙНИ
Музика АДАМ ГОРГОНИ
Превод и субтитри МАРИЯ ПЕЕВА
Редактор КАТЕРИНА БЪРЗЕВА