Deschide ușa, deschide ușa!
- Dumnezeule, ce s-a întâmplat? - Nu știu ce s-a întâmplat.
Ești bine, Erin?
Poftiți, domnișoară. Mulțumesc.
Iertați-mă, domnișoară. Sunteți bine?
Așteptați, n-au început îmbarcările.
Haideți!
- Scuzați-mă. Ați văzut femeia aceasta? - Nu cred.
- Sunteți sigur? - Destul de sigur.
- Dino. - Da, domnule.
- Ați văzut femeia aceasta? - Parcă era blondă cu părul scurt...
Mulțumesc.
Opriți autobuzul! Poliția Boston.
Mă scuzați.
Opriți autobuzul! Deschide ușile!
Vom face un popas de 15 minute în Southport.
Aveți cafea proaspătă?
- E groasă și are gust de nămol cald. - Nu știu ce să zic, dnă.
Trebuie să scăpați de toată.
- E un amestec etiopian proaspăt. - Nu e...
Cafeaua etiopiană încercată de mine nu era așa la gust.
- E etiopiană. - Etiopiană?
Doar "nămol" vrei?
Costă 97 de cenți.
Să-ți dau restul.
- Mulțumesc - Eu îți mulțumesc.
Aș vrea să mergem undeva unde...
- Poftim, Kevin. - Mulțumesc.
Ai văzut meciul? Patrioții i-au făcut praf.
Avem imaginile de pe camerele din stația de autobuz.
- Vrei să le verific? - Nu, mă uit eu.
- Mult noroc, amice. - Pe curând.
Câți sunteți în grup, trei?
- Mă scuzați... - Da?
- Proprietarul e disponibil? - Eu sunt. Cum te pot ajuta?
Aveți vreun post liber?
Am fost foarte ocupați în ultima vreme. Ar fi ceva...
Ai experiență?
Îmi pare rău. Frankie!
Am experiență.
Să fiu al naibii.
Nu stagna prea mult la mese.
Asigură-te că paharele sunt pline mereu. Bună, Mary Ann.
Întreabă-i dacă vor ceva. Nu întreabă de două ori.
Când auzi soneria, încearcă să vii cât mai repede.
Casa asta e numai bună pentru dvs.
Are podele din lemn masiv, lambriuri...
E aproape de oraș.
Cu puține reparații, e numai bună de locuit.
Ce crezi?
O iau.
Josh!
Stai cu ambele picioare pe doc. Nu-ți mai spun încă o dată.
- Bună. - Bună.
- Ești aici cu părinții tăi? - Nu, dar te pot ajuta.
Cauți ceva anume?
Păi, dacă tot ai întrebat... aveți vopsea?
Avem un catalog cu diferite palete de culori.
Serios?
- Ce vopsești? - Vopsesc podeaua din bucătărie.
- Podeaua? - Ce-i amuzant?
De obicei nu vopsești podelele,
pui un covoraș pe ele.
Vreau să înveselesc locul.
- Spune-mi o culoare fericită. - Ar fi galbenul.
- Galben? - Da. Culoarea soarelui.
E o culoare fericită. Cred că m-ai convins.
Mă duc să aduc niște mostre.
- Mă cheamă Lexie, apropo. - Pe mine Katie.
- Încântată, Katie. - Mulțumesc.
Las-o jos la trei. Unu, doi, trei.
O să le iau eu pe celelalte.
Ești încă aici?
Lasă-mă să-ți scanez cumpărăturile.
De obicei, oamenii sunt doar în trecere pe aici.
E ca un popas. Nu stau mai mult de 10 minute.
Îmi place aici.
L-am găsit!
- Mulțumesc. - Nu, ăla e pentru...
Vopsești ceva?
Vrea să-și vopsească podeaua din bucătărie.
Bine, atunci.
- Pot să-l iau acasă? - Da, poți să-l iei.
Alege-ți o culoare, iar noi o să facem comandă.
Mulțumesc.
Mulțumesc, Lexie.
Orez basmati. Regele orezului.
Bine prins.
- Bec. - Ton.
- Săpun.
- Costă fix 18 dolari.
Bine, mulțumesc.
- Rest pentru o bancnotă de 20 dolari. - Pungă.
Doi dolari restul. Avem niște cărți aici, sunt gratis.
- Oamenii le lasă când trec pe aici. - Poți să iei o carte.
- Bine. Mulțumesc, Lexie. - Pa!
- Ia și o carte. - Sunt cărți bune.
De unde știi? N-ai citit niciuna.
La revedere.
- Îl aduc pe Josh? - Du-te și adu-l.
- Josh! - "Regele orezului"?
- Bună, Maddie. - Bună, Rhett.
- Ce mai faci? - Bună, Bass.
- Te simți bine? - Da, n-am nimic.
- Căutați pe cineva? - Să știi că da.
O Honda Civic albă e parcată pe locul celor cu dizabilități.
- Știți cine e proprietarul? - Nu știu. Ne te pot ajuta.
- Ne-ai pregătit prânzul? - Katie, ai comanda șefului?
- Scuzați că a durat așa mult. - Nu face nimic.
Pot să te ajut?
M-ai speriat.
Iartă-mă, nu voiam să trag cu ochiul așa.
Aș vrea să am o scuză bună, dar am fost doar curioasă.
Ești primul vecin pe care-l am de mult timp.
Agentul imobiliar a spus că nu am vecini în apropiere.
După standardele orașului, nu sunt aproape.
- Apropo, sunt Jo. - Katie.
Încântată.
M-am mutat aici din aceleași motive ca tine.
Ca să am liniște și pace, așa că înțeleg dacă...
Îmi place că pot sta să reflectez aici.
Da, mulțumesc.
Nu e frumos să fii departe de zgomot și agitație?
Uneori, poate fi destul de asurzitor.
Mă bucur că am întâlnit pe cineva cu înclinații rustice, ca mine.
- Mi-a făcut plăcere să te cunosc. - Da, și mie.
Locuiesc în vale, dacă ai nevoie de ceva.
Sunt mai puternică decât par. Deci, dacă ai probleme...
- Bine. - Scuze, din nou.
Nu-i nimic.
- Drum bun. - Mulțumesc.
Câte popasuri sunt de aici până în Atlanta?
Până în Atlanta?
- Destule.Nu știu pe de rost. - Estimativ?
Haide, frate. Cumperi bilet, ori nu?
Nu cumpăr bilet, dar pot să te ajut.
Mai puteți deschide o casă pentru prietenul meu?
Mulțumesc.
- Așadar... - Toată coasta de est.
Da, până în Atlanta. Ce se întâmplă acolo?
Păi, unde vrei să ajungi?
- Unde poți să ajungi din Atlanta? - Oriunde.
Atlanta e un punct de răscruce.
Sunt rute către orice oraș din America.
DRUMURI NAȚIONALE
- E totul bine? - Rahat.
Situația a devenit mai grea, atât.
- Bună. - Bună, Lexie.
N-am mai văzut copiii de mult timp.
Cresc așa repede.
- Ce faci acolo? - Desenez.
- Ce desenezi? - Încă nu știu.
- Arată ca un... morcov. - Nu.
Nu?
Trebuie să-i mai aduci ca să-i văd și eu.
- Poate weekend-ul ăsta. - Bine.
- E o libelulă? - Nu, e un pește zburător.
- Ai nevoie de pungă? - Nu, mulțumesc.
Acum văd că e un pește zburător.
- Bună, Katie. - Bună.
Ne mai vedem.
- Mulțumesc. - La revedere.
Ești o artistă adevărată. Te-ai făcut numai albastru pe mâini.
Ușă proastă! Folosește-o pe cealaltă.
- Să vii în vizită la mine. - Da, pe data viitoare.
- Bună. - Bună.
Am ales o culoare din mostre. Aș merge pe galben lămâi.
- O să vopsești podeaua în galben? - Da, de ce nu?
- Ești sigură? - E o culoare veselă.
- Câtă vopsea vrei? - Cred că 4,5 litri.
Am să fac comandă acum, ca să primim până luni.
- Super. Mulțumesc. - Galben lămâi.
Îmi trebuie un nume și un număr,
ca să te sun când vine comanda.
Mă cheamă Katie. Nu am număr. O să vin luni aici.
Eu sunt Alex, ca să știi de cine să întrebi când vii.
El e Roger. De obicei suntem prin preajmă.
Bună.
- Asta-i tot? - Da.
Bine. Pa.
- De când vindem noi vopsea? - De azi.
- Desenul arată bine. - Mulțumesc. Îl vrei tu?
- Serios? - Da, pot să desenez altul.
Ești așa drăguță. Mulțumesc.
Ia-mă în brațe.
Mulțumesc. O zi plăcută.
Katie! Așteaptă.
- Bună. - Bună.
Poate nu vrei un companion, dar eram în drum spre casă.
- Mă gândeam să mergem împreună. - Da, bine.
Așa nu mai trag cu ochiul în casele oamenilor.
Încerc să scap de obiceiul acesta.
Asta și firea irascibilă. E un obicei îngrozitor.
Încă din clasele primare am început...
Fetița de la magazinul general l-a desenat pentru mine.
Cred că e fiica proprietarului.
- E un pește zburător, nu? - Da, așa a spus.
Ce zi frumoasă.
Îmi place cum lumina își croiește drum printre copaci.
Mereu am visat să merg în Europa,
ca să învăț diferite limbi și să întâlnesc noi oameni.
Să-mi croiesc drum prin Italia.
Nici măcar n-am traversat Oceanul Atlantic.
Sunt sigură că vei reuși. Ai destul timp înainte.
Da.
- Mulțumesc pentru companie. - Desigur. Ne mai vedem.
Detectiv Tierney, poliția Boston. Cunoașteți femeia aceasta?
Îmi pare rău, detectiv...
Cunoașteți femeia aceasta?
Nu. Îmi pare rău.
- Bună ziua. - Bună.
Cunoașteți femeia aceasta?
- Nu o cunosc. - Nu?
- E nouă în cartier. - Da?
La plajă? Nu cred.
Am văzut că ai petrecut timp cu Alex și copiii lui.
Da.
Cred că ai auzit ce a pățit soția lui.
Avea cancer.
A murit acum câțiva ani. A fost sfâșietor pentru Alex.
Furtuna va ajunge aici în curând,
oamenii vor veni de pe plajă și vom fi foarte ocupați.
Katie!
Am primit vopseaua.
Am o cutie de grund în plus.
Ar trebui să aplici asta înaintea vopselei.
Desigur. Nici nu mi-a trecut prin cap.
- Mă duc să-mi iau cheile. Te duc eu. - Nu... mă descurc.
- Vrei să mergi pe jos cu gălețile? - Da.
- Ești sigură? - Da, mă descurc.
- Ce căutai acolo? - Nimic.
Nimic? Uită-te la mâinile și la gura ta.
- Ce-i cu camioneta aceea? - Nu știu, mătușică.
E Mark Twain.
Copiilor le place la nebunie.
Nu pot să mă plâng, putea fi mai rău.
Putea fi Slayer.
- Vrei să-i ascultăm pe Slayer? - Nu, e bine așa.
A aruncat nuiaua în aer. Pericolul era iminent.
- Lasă-le acolo. - Nu, pot să vin...
Nu, nu, e mai bine așa.
- Mulțumesc. - Le las chiar aici.
- Ne mai vedem. - Pa.
Așteaptă, mai am...
... niște lucruri de care ai putea avea nevoie.
Niște bandă adezivă, șmirghel, racletă... chestii de astea.
Pui bandă pe margini, șmirgheluiești și apoi aplici grundul.
- Te descurci tu. - Mulțumesc.
A trecut de gard, însă entuziasmul îl părăsise.
Căzuse într-o melancolie adâncă.
Îmi place culoarea. Luminează bucătăria.
Da, și mie îmi place.
O să stai o perioadă mai lungă în oraș?
Da, voi vedea.
- Bine, ai grijă. - Mulțumesc, Alex.
Ce ai tu acolo?
Ai lăsat bicicleta în fața casei mele azi-noapte?
- Poate. - N-o pot accepta.
Stătea degeaba la mine în magazie.
Eu nu o folosesc oricum.
Știi ceva? Mie...
Mie nu-mi place că ai venit în miez de noapte la mine acasă.
Știu că ai vrut să faci un gest frumos, dar nu o pot accepta.
- Deci... - Nu pricep.
Nu-i nicio chestie. E doar o bicicletă.
- Te-am văzut că mergi pe jos... - Nu ți-am cerut-o și nu o vreau.
Îmi pare rău.
De obicei, când cineva te ajută, spui "mulțumesc".
Îmi plac draperiile.
Abia îl cunosc și vine noaptea la mine acasă ca să lase ceva...
Știu că ai vrut să ai cât mai puține interacțiuni umane,
dar dacă ai ales să trăiești în sud, oamenii îți vor da diferite lucruri.
Lucruri pe care nu le vrei, sau nu ai nevoie.
- Crede-mă, aici nu merge cu secrete. - Dar dacă...
Uneori lăsăm lucrurile în fața casei.
- Nu vreau să-i fiu datoare cu nimic. - E o bicicletă, nu un rinichi.
- Zici că am exagerat puțin? - Da, poate puțin cam mult.
- Bine, poate că am exagerat. - Mulțumesc.
Doar puțin.
Katie, în viață îți poți îndrepta greșelile.
Alex...
- Aveai dreptate. - Ce aveam dreptate?
Trebuia să-ți mulțumesc.
Pentru bicicletă.
- Iartă-mă că am fost neobrăzată... - Nu, nu, a fost vina mea.
Trebuia să te întreb înainte s-o aduc.
A venit un autobuz!
Stai liniștită, nu se va întâmpla a doua oară.
- Bună ziua. - Bună ziua, ce faceți?
- Unde e toaleta? - Chiar în spate.
- Bună, Katie. - Bună.
- Îmi dați niște popcorn? - Popcornul e chiar acolo.
- Nu! - Josh!
Josh!
- M-am lovit la cap! - Știu, știu!
E bine, Alex?
Adu-l la scară.
Ești bine? Totul va fi bine.
- N-ai nimic. - M-am lovit la cap!
Ești teafăr?
Dați-vă înapoi.
Cum ești? Ești bine?
- N-ai nimic. Haide. - Lasă-mă în pace.
Sunt bine.
Katie!
Îți mulțumesc.
Nu-i nimic.
N-ai uitat nimic?
Ți-ai uitat bicicleta!
Katie!
Nu că nu-i greu?
Bună, Jo!
M-am uitat peste cazul Lumpkin.
Nu ți-am cerut să faci asta? Cine te-a pus?
S-ar putea ca alibiul lui să se poată confirma.
Bine.
Locotenentul a renunțat la caz, procurorul a renunțat.
Cazul e închis. Am cazuri deschise la care trebuie să lucrez.
Tipul are trei copii mici...
... și cea mai mică dovadă că ar fi nevinovat...
Tu n-ai o femeie acasă pe care s-o cicălești?
Nimeni nu e ușă de biserică.
Nimeni.
Nu-mi pasă dacă el a omorât-o. Era acolo și știe ce s-a întâmplat.
Nu sunt judecătorul sau juriul lui... Nu sunt Creatorul lui.
Eu trebuie doar să-l prind, iar de restul, se ocupă ceilalți.
Alex, publicul va fi imens. Trebuie să ne lărgim.
Publicul e mai mare în fiecare an,
ca apoi să mă suni tu impacientat să-l mărim.
- Nu știu cât îl mai putem mări. - Nu mă impacientez.
Consiliul municipal se așteaptă să sosească 100.000 de oameni.
Acestea sunt numere mari. Trebuie să dăm un spectacol mare.
Am o broșură nouă pe care vreau s-o vezi.
Nu, nu, am văzut broșura.
Nu ai văzut-o pe cea nouă. Dar asta e ideea...
- Tati, când plecăm? - Imediat, iubito.
Mulligan, oamenii tăi sunt tălâmbi din naștere, ori s-au format?
Ciocu' mic, Luther!
- Voi veni săptămâna viitoare. - Foarte bine. Când?
- Nu, nu... - Katie!
Stai puțin.
- Ce faci? - Vii la plajă cu noi?
Lexie, nu...
- Mergem la plajă. - Observ.
Vreau să vină cu noi!
Lexie, nu vine cu noi.
- Vreau să vină! - Mi-ar face plăcere.
- Serios? - Da.
- Ce spui? - Da!
- Bine. - Alex.
- Trebuie să plec. Nu te mai aud. - Alex, nu cumva să-mi închizi.
Stai...
Mi-a închis.
- Uită-te la Roxy. - Roxy.
Cred că ăștia-s Roxy.
- Îți plac aceștia? - Da.
- Îi luăm?
Ești de acord cu asta?
- Cu ce? - Katie să vină la plajă cu noi...
Da, cred că da.
- Dar tu? - E puțin ciudat.
Alinierea.
Să facem poze.
Uită-te aici. Josh, uită-te aici.
Bine, voi doi. Haideți să facem o poză.
Bine, să facem una și aici.
Unu, doi...
Mulțumesc.
Unu, doi, trei.
- Haide, dă-mi-o înapoi! - Nu, ai terminat.
- A prins unul! - Dumnezeule!
Ce-ai prins?
Mi-a murit bateria. Stai puțin.
Mi-a murit bateria.
- Ce-ai făcut cu peștele? - Nu știu?
Cum adică nu știi?
E singura dată când îți puteam face poză cu un pește.
De ce faci poze mereu?
Nu știu, Josh. Fiindcă vreau să-mi amintesc momentele acestea.
Amintește-ți fără poze.
Ce mă fac cu Josh?
Mă testează.
- Crezi că e doar o fază? - Sper.
Am văzut că te scoate din sărite.
Deși era mic, Josh și-o amintește.
Lexie își amintește de ea.
E o diferență.
Știi?
Ai vorbit cu el?
Nici nu știu ce să-i mai spun.
Te-ai descurcat de minune.
De ce ai ales Southport-ul?
Deoarece arată ca o pânză liberă și curată.
O iei de la început?
Într-un fel.
Căutam o schimbare.
Mereu am vrut să locuiesc într-un orășel.
Ei bine, ai găsit unul.
E micuț.
Cam adormit, dacă e să mă întrebi.
- Iarba e mereu verde... - E frumos. O să-ți placă.
Rămâi sau doar ești în trecere? Care e povestea ta?
- Pui multe întrebări. - Sunt curios.
Dar tu?
- Ești de pe aici? - Sunt din Wilmington.
Veneam deseori aici când eram mic.
Stăteam câteva săptămâni. Îmi plăcea.
Unchiul Roger, tipul cu care lucrez la magazin,
mă lua să lucrăm pe timpul verii.
Apoi, când ea a rămas însărcinată,
mi s-a părut un loc bun în care să rămân.
Mărețul Josh îmi distruge castelul!
Nu!
Unu, doi, trei!
Acum, să-l imităm toți pe Josh.
- Gata? - Unu, doi, trei.
Am ajuns.
- Mersi că ai venit. - M-am simțit minunat.
- A fost distractiv. - Mulțumesc.
- Noapte bună. - Asemeni.
Am uitat să te întreb. Cum a ieșit podeaua?
Vrei să vezi?
Da.
Ca să vezi.
Eram sceptic în privința galbenului, dar arată bine.
Da, mulțumesc.
Mulțumită grundului tău și a ochiului de artist al Lexiei,
a ieșit bine.
Pereți tăi ar trebui...
Dumnezeule!
Ești bine?
Iartă-mă că râd. Ești teafăr?
Ce puii mei s-a întâmplat?!
- Trebuia să te avertizez. - Am făcut o gaură uriașă în podea.
- Gaura era acolo. Ai scăpat. - Pot s-o repar.
- Am... - Ești bine, da?
Am un ciocan cu niște cuie în camionetă.
- Nu-i nimic. - Repar imediat...
- Alex, e... - Nu te las cu o gaură uriașă...
- Nu-i nimic. Îți promit. - Voi pleca.
- Pa, Josh. - Pa.
M-am distrat.
Atâta spui?
- Ce zici de niște maniere. - Lasă-l în pace.
E obosit.
Îți mulțumesc din nou. M-am simțit bine.
Oricând.
Cred că s-au distrat mai mult cu tine, decât cu mine.
Condu cu grijă.
Ai grijă acolo.
Dacă o să cazi, e doar vina ta.
Ajunge, dragă. Ai cules destul.
- Intră. - Scuzați-mă, doamnă.
Sunt eu din nou.
- Vă deranjez dacă intru puțin? - E un moment foarte nepotrivit.
E timpul ca soțul meu să doarmă. Dan, vino să dormi.
Înțeleg și îmi pare rău că vă deranjez.
Vreau să vă mai pun câteva întrebări.
Am răspuns tuturor întrebărilor referitoare la ea data trecută.
Nu știu ce vreți să vă spun.
Doar un moment...
- Vrei niște vișine pentru acasă? - Nu, dragă, nu vrea.
O zi plăcută.
Uite unul.
- Katie, vino aici și încearcă și tu. - Nu mă pricep...
- Hai că poți. - Haide, e ușor.
- Așa e tradiția. - Bine. Ce trebuie să fac?
Cauți un pește și-l înjunghii.
Înjunghii un pește. Nu e greu.
- Îl caut eu pentru tine. - Cum...
Uite unul aici.
- Prinde-l. - Îl vezi? Înjunghie-l.
M-am prins.
Să-mi bag, l-am prins.
- Ce-i asta? - Acesta e un dar.
Poți să-mi mulțumești.
- Tu l-ai prins? - L-am înjunghiat.
- I-ai făcut felul. - Asta am făcut?
Josh, ia uite aici.
- I-a făcut felul. - Super.
E scârbos.
Nu-l pot accepta.
Trebuie să încetezi să faci gesturi frumoase pentru mine.
Păi... ai putea să-mi mulțumești.
Îți mulțumesc pentru plătică.
- Merg să-l pun la rece. - Da.
- Josh a plecat? - Te duc eu la fotbal, iubito.
Adu-ți ghiozdanul.
- Bună, Lexie. - Bună.
- Și gustarea mea? - Îți dau niște portocale.
- Să-mi spui cum a ieșit peștele. - Sigur o să fie bun.
- Probabil îl facem la grătar diseară. - Da? E bine.
Nu știu să gătesc plătică, dar tu sigur te pricepi.
Nu e greu.
Îmi place să pescuiesc cu canoea.
Ai mers vreodată cu canoea?
- Ai fost vreodată? - Cu canoea?
Îmi place să fac canotaj.
- Unde mergi? - Pârâul Dutchman.
Sunt mulți aligatori acolo. Eu prefer pârâul Walden.
Mi-am luat o canoe nouă.
Mă rog, e...
Nu e cea mai palpitantă activitate, dar e frumos acolo.
Am luat tot ce-mi trebuie.
Spune odată. Nu fi rușinos.
- Vrei să mergi la canoe cu mine? - Da, aș vrea.
- Ai vrea? - Da.
- Mâine? - Perfect.
Ne întoarcem pe la 18:00-19:00. Ai fructe în frigider.
Copiii vor face mofturi la mâncare.
- Știi că o să plouă? - Ce?
N-o să plouă. M-am uitat la meteo.
- Sunt șanse de 5% să plouă. - Cei de la meteo se înșală.
Au aparate speciale acolo.
Doppler, Super Doppler și alte tărășenii.
- Tu ai un genunchi cu artrită. - Îți spun eu, o să plouă.
- Nu-i nevoie de Dopplere. - N-o să plouă.
- E așa frumos. - Da.
E locul meu preferat din toată lumea.
Obișnuiai să vii aici cu soția ta?
Da.
Te obișnuiești cu timpul?
Da... da.
La început, voiam să evit locurile vizitate în trecut.
Am încercat să uit și să-mi văd de viață.
Am încercat să privesc înainte.
Dar asta n-a mers.
Și am realizat că dacă...
... dacă nu mă gândesc la ea, cine o va face?
Știi? Nu merita asta.
Era o femeie minunată și am iubit-o. Vreau să le insuflu asta copiilor mei.
Vreau s-o cunoască.
Deci...
Stăm umili.
Ne jucăm de-a mama și de-a tata, ceea ce e interesant.
Încerc să păstrez familia unită.
Dar azi, cu tine, e prima dată când am privit în sus.
E o zi perfectă.
Ai simțit asta?
Nu.
Facem un duș rapid. O să treacă imediat ploaia.
Hai aici.
Se aude în depărtare. O să fim bine.
- Ai auzit? - Vom fi bine aici.
Știi ceva?
Am o idee mai bună. Ți-e foame?
Da.
Haide.
Dumnezeule!
Haide.
Salut. Ce faceți?
- Mă așez aici? - Putem să stăm aici?
Am un prieten care se întoarce din Charlotte.
Poate să ne ia în drumul lui, dar nu răspunde la telefon.
Nu e nicio grabă.
Îmi place aici.
E un studiu elaborat. Despre asta e toată cartea.
M-am întrebat mereu dacă gorilele sunt cele mai puternice de pe Terra.
- Primate, în orice caz. - Da.
- Ghici ce mănâncă? - Fructe și legume.
- Mănâncă nap în mare parte. - Napul face bine la corp.
- Sunt proteine în nap? - Sunt sigură că da.
De unde au putere? Trebuie să fie ceva genetic.
- E genetic, dar... - Ce mănânci?
Fructe, vegetale, alune...
Bănuiesc că Rhett va sosi curând Ar trebui să...
A plecat toată lumea.
- Merg să văd dacă găsesc pe cineva. - Mulțumesc, apropo.
Cu plăcere.
E cineva?
Îmi place melodia.
Hai aici.
Ce-avem aici?
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Cum îmi stă șapca? - Îți stă frumos.
Îndepărtează-te de fată!
Bine, bine. E doar Rhett.
Haide.
E prietenul meu.
Am intrat în sezonul ploios.
Nu știu ce facem pe patru, dacă vremea rămâne așa.
- S-au udat artificiile? - În niciun caz. Spectacolul continuă.
Ținem spectacolul de artificii de când mă știu eu.
E cel mai mare spectacol de pe coasta de est.
- Ce? - Da.
- Cam exagerezi. - Nu prea cred.
Suntem cei mai izolați din nordul Carolinei.
- Scorneli. - Doamne.
Prostii. Cine se descurcă mai bine decât noi?
- Ăsta-i răspunsul. - Nimeni nu e mai bun decât noi.
- Nimeni. Suntem cei mai buni. - Da.
Capăt de linie, afară cu voi.
- Ești cam izolată aici. - Am vecini în apropiere.
Mi-a făcut plăcere, doamnă.
Noapte bună. Mulțumesc.
Vino aici.
Să nu te aud.
- Mulțumesc. - Stai liniștit, amice.
- Bine. Ne vedem mâine. - Fii sigur de asta.
- O să vorbim despre artificii. - Da, asta o să facem.
Cred că artrita ta e mai deșteaptă decât noi doi.
- Tată, unde ai fost? - În oraș, să se distreze.
- De ce sunt treji? - De la prea multe dulciuri.
Copii...
- Unde ai fost? - Iartă-mă c-am întârziat, iubito.
Am fost prins într-o furtună
și nu știam că o să întârzii atât.
Dar n-ai fost aici să mă învelești.
Știu.
Dar acum sunt aici. Te pot înveli.
- Da. Mi-ai lipsit mult. - Da? Și tu mi-ai lipsit.
- Tu mi-ai lipsit mai mult. - Nu e posibil.
E posibil.
Noapte bună.
CĂTRE JOSH, PENTRU MAJORAT
CĂTRE LEXIE, PENTRU ZIUA NUNȚII
CĂTRE JOSH, PENTRU ZIUA ABSOLVIRII
Tată, ce cauți acolo?
E camera mamei!
Cobor imediat. Așteaptă.
N-ar trebui să urci acolo.
Știu, știu.
Știu că e camera mamei.
- Mereu va rămâne a ei. - Ce-ți pasă ție?
Haide, amice, îmi dau silința.
- E camera mamei. - Știu că e camera mamei.
- Mulțumesc pentru tot. - Cu plăcere, puștoaico.
Sună-mă când ajungi undeva în siguranță, da?
Promiți? Ține.
Ai grijă.
Eu sunt.
Știu că trebuia să sun demult...
... dar am vrut să te anunț că...
... am ajuns într-un loc sigur.
TARTĂ DE VIȘINE
Ăsta-i scrisul tău de mână.
M-ați mințit, dnă Feldman.
Mi-ați spus că nu o cunoașteți, dar lucrurile stau altfel, așa-i?
Deschideți ușa ca să vorbim.
Când o să vii cu un mandat, voi deschide ușa.
Să nu plecați, o să fac rost de unul.
Am venit pentru o comandă.
Nu vreau să-ți creez probleme. Am venit deoarece...
Trebuie să plec. Nu te mai prosti, treci la treabă.
- Ne vedem diseară! - Pa!
Aseară am vorbit ore întregi la cină.
- Nu m-am mai distrat așa demult. - Și totul a început cu o bicicletă.
Credeam că așa se poartă cei din sud.
- Mințeam. Se dădea la tine. - Ce?
Unii oameni au nevoie de un impuls.
Știam că n-o să reușești de capul tău.
- Ai noroc c-a mers. - Da.
- Vrei ceva? - Nu, mulțumesc.
- Am reparat podeaua. - Da?
Dacă vrei s-o vezi...
Da.
Bine.
Angel se ocupă de artificii.
Sunt frumoase, nu costă mult...
Vin în roșu, alb și albastru. Îți vor plăcea.
Să le alegem pe acestea anul ăsta. Uite.
Patrula rutieră a trimis prin fax actele acestea ca să le semnezi.
În regulă. Știți ceva?
Putem să alegem... Cum sunt celelalte?
"Black Cat Aerial Phenomenons" sau "Whistling Dixies".
"Whistling Dixies" chiar șuieră. Cât de tare e asta?
- E tare. Unde le-am lăsat? - La baie.
Drace, ai dreptate. Așteaptă aici.
Alex, ți le aduc eu.
- Unde le-ai pus, Bass? - La baie.
INFRACTORI CĂUTAȚI: SUSPECT CRIMĂ DE GRADUL ÎNTÂI
Rhett, trebuie să... Am uitat ceva acasă.
- Ce? - Revin imediat.
Știu, știu.
- Kevin, vino la mine în birou. - Am puțină treabă...
Acum!
- Pe mai târziu, Katie. - Bine. Ne vedem mâine, Frankie.
Erin?
Asta-i o farsă?
Ce înseamnă asta?
- Nu știu. - Nu știi?
Infractori căutați: suspect crimă de gradul întâi. Erin Tierney?
- Pe cine ai omorât? - Nu e ceea ce crezi.
Spune-mi ce ar trebui să cred.
Îți văd poza pe un afiș de căutați
și ești suspectă de crimă de gradul întâi.
Sigur te cheamă Erin?
Erin.
- Te rog, Alex, lasă-mă să-ți explic. - Am avut încredere în tine.
Te-am lăsat în viețile noastre, cu copiii mei.
Copiii mei au avut încredere în tine. Ce le voi spune eu lor?
Că am fost o tânără proastă
care s-a băgat într-o relație cu bărbatul nepotrivit.
- Cum aș putea să te cred? - M-a rănit.
De ce-aș crede ce îmi spui?
Nici nu-ți știu prenumele, ce naiba?
Îmi pare rău că nu ți-am spus.
Nu mi-am dorit deloc să vă rănesc.
- Ar trebui să pleci. - Mai ales pe tine.
Ar trebui să pleci înainte ca Rhett să dea de tine.
Ce s-a întâmplat, șefu'?
Tu să-mi spui.
Ce-i asta?
- Nu e ceea ce bănuiți. - Spune-mi ce e.
Ce ai în sticla de apă?
Sticla de apă pe care o iei peste tot.
- Ce e în ea? - Apă.
- Da? Dă-mi-o. - De ce?
De acum, ești suspendat fără plată și vei fi cercetat de comisie.
- Predă-mi insigna și arma. - Nu insigna, șefu'.
Ai idee câte legi ai încălcat?
Bună, dră Katie!
Știam că ești nebun, dar nu și prost!
- Trebuie s-o găsesc. - Nu o faci așa.
Și știi asta. Știi asta!
Predă insigna și arma.
- Trebuie s-o găsesc, Jim. - Kevin, ai dat-o în urmărire generală.
Nu e o criminală pentru numele lui Dumnezeu. E soția ta.
- Ceva miroase divin. - Ai ajuns acasă mai devreme.
Mă omori.
- Cum a fost ziua ta? - Obositoare, asudată, oribilă.
- Minunată. Pentru ce e ăsta? - Pentru ce?
- Nu pot să-i iau soției mele un cadou? - E minunat. Mulțumesc.
- E superb. - Îmi dai voie?
Asta-i cea mai bună tartă mâncată de mine.
- Da? E o rețetă nouă. - E bună. Foarte bună.
- Mulțumesc. Ai terminat cu asta? - Da.
Crezi că am terminat cu aia?
Nu, voiam să-ți mai torn.
Dacă vrei să spui ceva, spune.
Nu am ce să spun.
Iar ai privirea aceea.
Nu am nicio privire.
- Ce vrei de la mine? - Nimic. Nu vreau nimic.
De câte ori vrei să-mi cer scuze?
De ce nu o lași baltă?
- Vrei să mă scuz în fiecare zi. - Nu e bine. Îți promit.
- Merg să pregătesc niște cafea. - Crezi că poți să fugi de mine?
- Kevin! - Ce vrei de la mine, iubito?
Ți-am dat totul! Totul!
Oprește-te, te rog. Kevin, încetează!
- Ce vrei de la mine? - Te rog...
Oprește-te! Te rog.
Nu!
Ascultă la mine.
- Știi că te iubesc. - Oprește-te!
Ți-am dat lănțișorul dintr-un motiv. De ce mă obligi să fac asta?
- Nu te mai zbate. - Kevin!
Te iubesc așa de mult, iar tu vrei să mă părăsești?
- Katie, ce se întâmplă? - Trebuie să plec de aici.
- Am stat aici prea mult. - Ce tot vorbești? Abia ai ajuns.
Exact de asta mă temeam, Jo.
Am făcut niște lucruri și nu pot rămâne.
Hai să ne calmăm, Katie. Îi dăm noi de cap.
Alex știe că pleci?
Cine crezi că mi-a spus să plec?
Alex nu vrea să mai aibă vreo legătură cu mine.
Sincer, nu-l învinuiesc.
Katie, dacă pleci acum, alegi calea ușoară de a scăpa.
Calea ușoară? Crezi că mi-e ușor?
Clar nu mă cunoști.
Katie, oamenilor de aici le pasă de tine.
Ar trebui să rămâi aici și să înfrunți orice ar fi.
- Să înfrunt lucrurile cum faci tu? - Pardon?
Haide, Jo. Știi că ești blocată aici din motive iluzorii.
- Măcar eu știu când să plec. - Ai dreptate, Katie.
Dar unii dintre noi nu pot alege.
Succes, Katie.
Katie!
Scuzați-mă.
Scuzați-mă. Katie!
Katie!
- Alex. - Uite...
- Nu pot. - Îmi pare rău.
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău. Te rog să rămâi.
Nu, aveai dreptate. Trebuie să plec.
- Ne va găsi. - Spune-mi adevărul.
Spune-mi ce s-a întâmplat, iar dacă ai probleme,
chemăm poliția. Pot vorbi cu Rhett.
Nu înțelegi, Alex, el e poliția.
Soțul meu e polițist în Boston. De aceea a putut face asta.
Nu-mi pasă. Nu-l las să te mai rănească.
Nu mai contează.
Nu te pot implica pe tine sau familia ta în asta.
Mereu va fi pe urma mea.
- Nu renunță. - Katie, ascultă-mă.
Te iubesc.
Dacă rămâi, îți promit...
... vei fi în siguranță lângă mine.
Sunt foarte speriată.
Știu că ești, dar nu trebuie să mai fii.
Nu mai trebuie să fii speriată.
Te iubesc.
Te rog, rămâi.
Sâmbătă, 14:03.
Bună, mamă, sunt Andy. Să mă suni.
Duminică, 09:00.
Bună, sunt Ernie din Buffalo...
Luni, 11:47.
Eu sunt.
Știu că trebuia să sun demult...
... dar am vrut să te anunț...
... că am ajuns undeva în siguranță.
Bună, acesta e magazinul "Ivan's Fish".
Avem cea mai bună cafea de pe faleza din Southport.
Avem deschis de marți până duminică, de la 10:00 la 22:00.
Suntem pe șoseaua 631, Yacht Basin, chiar după "Frying Pan".
Dacă vreți să lăsați un mesaj pentru Maddie, așteptați semnalul.
Vă mulțumim.
Devii tenebru...
... fără viață.
Te simți ca un nimic și nu ai niciun scop.
Am fost acolo pentru el mereu.
Nu era vina lui, ci a mea.
Ești complet singur.
E în regulă.
Ești în siguranță acum.
N-am vorbit cu nimeni asta.
Mă bucur că ești aici.
La fel și eu.
Totul va fi bine.
Da.
Mă ajuți să le duc înăuntru?
Mulțumesc, amice. Apreciez.
Ascultă...
Dacă te deranjează prezența ei aici...
Nu, e în regulă.
Sunt bine. Serios.
Îmi place.
- Îți place? - Da.
Păi, și mie îmi place.
- Știu că te place și pe tine. - Da?
Ai nevoie de ajutor?
Asta-i tot?
Ești cam mică să conduci un magazin.
- Tatăl meu îl conduce. Eu îl ajut doar. - Da?
- Unde-i tatăl tău? - Nu-i prin preajmă.
- Cum te numești? - Lexie.
Lexie, sunt polițist.
Am făcut drum lung până aici
și aș vrea să vorbesc cu un adult.
Bine?
Unde-i uniforma ta?
- Uniforma mea? - Da.
Sunt detectiv.
- Știi ce e aia, Lexie? - Nu.
Detectivii îi prind pe tipii răi. Cu asta mă ocup.
De asemenea, caut și persoane dispărute.
De aceea sunt aici, Lexie. Caut o persoană dispărută.
Ai văzut femeia aceasta?
Nu.
- Ești sigură? - Sunt.
- N-ai minți un polițist, nu? - Nu.
Bine, bine.
- Cât costă? - 1,50 dolari.
- Doi dolari. - Mulțumesc.
Păstrează restul.
Pa.
Ești gata?
Ce mare te-ai făcut!
Polițiștii poartă mereu uniformă?
Sunt sigur că se dezbracă când ajung acasă.
- Bună. - Bună.
- O zi de patru fericită. - Cine e acolo jos?
- Bună, Lexie! - Prinde-o.
Orchestra de paradă a liceului Southport!
Echipa de pompieri din Southport.
Iată și Kitty Hawk-ul! Primii în aer, nord Carolina!
Sponsorizat de fiicele Revoluției americane...
Artificiile încep la 21:00. Vin acasă după aceea.
- Pot să vin cu tine? - Vrei să vii?
- Da. - Mergi și încalță-te.
Dacă pe Lexie o doare burta, îi trece cu ceai de mușețel.
- Avem în magazin. - Am înțeles.
- Bine, sigur te descurci? - Ne descurcăm.
- Sigur? - Alex.
- Haide, puștiule. - Aveți grijă și distracție plăcută.
Ne întrecem?
- Uite cine a apărut. - Salut, Josh. Avem destul spațiu.
Stai așa, amice. Lasă-mă pe mine primul.
Ești gata pentru o noapte grozavă, în care aruncăm chestii în aer?
Să trecem la treabă, băieți.
Josh, nu bem și nici nu fumăm. Ai înțeles?
Clar și limpede.
N-ai de gând să te cațeri pe ea, nu?
Te simți mai bine?
- S-au încins treburile! - Se "detonează"!
- Uite-ți "Angel Cake-ul". - Ce ți-am zis eu, amice.
Katie?
- Scuze pentru ce-am zis adineauri. - E aici.
- Cine e aici? - Știi tu cine.
Te-ai tuns.
- Kevin. - Îți stă foarte bine.
Mulțumesc.
Te-am găsit.
Te-am găsit. Mi-ai lipsit, iubito.
- Ce cauți aici? - Vreau să vorbim, știi?
Vreau să vorbim cum o făceam înainte. Vorbeam despre orice, mai știi?
Sau nimic, nu conta. Doar... vorbeam.
- Îmi lipsești mult, iubito. - Bine, să vorbim.
Afară.
Despre ce vrei să vorbim?
Vrei să vii acasă.
Sunt acasă.
Aici?
Cu el?
Te-am văzut azi.
Nu te cunoaște ca mine.
- Nu te iubește cum o fac eu. - Nu, nu o face.
Vrei să plec? Asta e?
- Da. Pleacă. - Nu-mi spui tu ce să fac.
- M-ai rănit. - Știu.
- Ai continuat să mă rănești. - Știu.
Trebuie să pleci acum.
Acum.
- Faci o greșeală. - Ba nu.
- M-ai speriat de moarte, Lex. - Am vrut să văd artificiile.
- Știu, dar ne vom uita de sus, bine? - Nu vreau.
Bine. Aici e în siguranță.
- Să stai aici. Da, Lexie? - Bine.
Totul e bine.
Sunt la parter.
Răspunde, Alex.
Dumnezeule!
Îmi pare foarte rău.
Mă bucur că m-ai găsit.
- Du-mă acasă. - Ce faci?
Vreau să mă iei cu tine.
Du-mă acasă.
Lexie, nu! Lexie!
Ai grijă de Josh!
Lexie! Lexie!
- Katie! - Lexie!
- Tată! - Lexie!
Așteaptă, așteaptă!
Rezistă, Lexie!
Sunt aici, iubito.
Dă-te înapoi, iubito.
Ți-am oferit totul!
Așa. Rezistă.
Așază-te acolo.
Katie!
Nu!
Lexie!
Haide. Trebuie să sari.
Trebuie să sari. Poți s-o faci!
Haide, iubito!
Unu, doi, trei... Haide!
Te rog...
Te-am văzut.
Iartă-mă, iubito.
Nu! Nu, nu!
Lexie...
Lexie.
Ești teafără?
- Îmi pare rău. - Ești bine?
Ești teafără?
E bine.
Tu ești bine?
Haide.
Amice....
- S-a dus. - Știu.
Știu că s-a dus, dar o vom reconstrui cum era înainte.
Mi-e dor de ea.
Mi-e dor de mama.
Și mie mi-e dor de ea, amice.
Îi voi simți lipsa mereu.
E în regulă.
- Pleci de tot, nu? - Da, e timpul ca eu să plec.
Să mă suni când ai ocazia.
Când te-ai aranjat la locul tău, ca să știu că ești bine.
Doamne... privește lumina soarelui.
Astăzi e incandescentă.
Ar fi ieșit o poză minunată.
- Promite-mi ceva, Katie. - Da.
Vei face multe poze.
Vei regreta fiecare ocazie de care n-ai profitat.
Mulțumesc.
Mi-ai fost o prietenă foarte bună.
Meriți asta, Katie.
Aparții locului.
Bună.
Am o scrisoare. E pentru tine.
Da? Ce e?
PENTRU ALEASA TA
Sunt cu copiii.
Ce faceți?
Către femeia de care s-a îndrăgostit soțul meu.
Dacă citești asta, înseamnă că e adevărat.
Te iubește fără nicio urmă de îndoială,
altfel nu ți-ar fi dat asta.
Sper că îi împărtășești sentimentele.
Am vrut să îți scriu o scrisoare,
deoarece voiam să afli un lucru foarte important.
Mă bucur că te-a găsit.
Mi-aș dori să fiu acolo cumva ca să te cunosc.
Poate că într-un fel, sunt.
Pe lângă soțul meu și cei doi copii ai mei,
tu ești cea mai importantă persoană din lume pentru mine.
Eu am plecat, iar ei sunt cu tine acum.
Orez basmati. Regele orezului.
E în regulă.
Trebuie să ai grijă de ei.
Fă-i să râdă.
Oferă-le un umăr pe care să plângă.
Luptă pentru ei...
... învață-i ce e bine și ce e rău.
Când mă gândesc la tine, prind speranță.
Sper că Alex va redescoperi ce înseamnă să fii tânăr și îndrăgostit.
Sper că Josh își va găsi un partener de undiță.
Sper că Lexie va avea un ajutor în ziua nunții.
Sper că într-o zi, familia mea se va reîntregi.
Dar cel mai important, sper că...
... într-un fel, voi fi acolo cu voi.
Voi veghea asupra voastră.