Ăsta e cartierul Fordham din Bronx. Căminul meu. O lume aparte.
De aici poți să ajungi în 15 minute în orice orășel,
dar, la fel de bine, ar putea fi și la 5.000 de km depărtare.
Asta e biserica Mount Carmel, iar clopotele ei răsună în tot cartierul.
Era în 1960 și ritmul doo wap se auzea pe străzi.
Aveai senzația că atunci, la fiecare colț de stradă,
era câte o trupă de doo wap.
Ce mai vremuri erau!
New York Yankees jucau împotriva Pittsburg Pirates în finala mondială,
și Mickey Mantle era idolul meu.
Tata mă ducea pe stadion să-i văd pe Yankees câștigând.
Aici e la Chez Bippy. Acolo se adunau băieții,
dar despre asta o să vă povestesc mai târziu.
Asta e clădirea unde locuiesc. Eu stau la etajul al 3-lea,
la intersecția dintre East 667 cu Strada 187.
Asta e veranda mea.
Și, în serile calde de vară, în tot cartierul,
puteai auzi declarațiile de amor ale tinerilor italieni.
Hei, Marie!
- Urcă naibii în mașină! - Nu!
- Treci în mașină! - Lasă-mă în pace!
- Hai, iubito, știi că te iubesc. - Aiurea!
Nu vrei să urci naibii în mașină?
Și chiar acolo, lângă stâlpul de iluminat,
stătea omul numărul 1 al cartierului. Sonny.
Toată lumea îl iubea pe Sonny și îl tratau ca pe un Dumnezeu.
Și, în cartierul meu, el chiar era un Dumnezeu.
Eu stăteam pe verandă și îl priveam toată ziua și toată noaptea.
Dar el nici nu se uita la mine. Niciodată. Până într-o zi.
- Ce faceți, fetelor? - Ce vreți?
- Aveți un loc și pentru noi? - Ai vrea tu.
POVESTE DIN BRONX
RETAIL SUBTITLE Driv3r @ Titrări.ro
- Hei! Hei! - Rahat! Vine!
Ăsta e tatăl meu, Lorenzo Anello.
Traseul lui era pe Strada 187, și îmi plăcea să merg cu el.
Ăsta sunt eu, Calogero, la 9 ani.
- Pe mai târziu, tată! - Bine.
- Du-te sus, băiete. - Bine, tată.
Ea e mama mea, Rosina. L-a întâlnit pe tata la o serată.
S-au îndrăgostit și de atunci au rămas împreună.
Chez Bippy. Aici se adunau băieții.
Tony Toupee era patronul, doar cu numele. Era localul lui Sonny.
Tony era un cântăreț frustrat, și nimănui nu-i plăcea vocea lui.
De ciudă, nu pronunța niciodată cuvintele, ci doar le cânta.
I se spunea Tony Toupee (Meșă),
fiindcă avea cea mai urâtă meșă din lume.
Eddie Terci era un cartofor degenerat. Era și cel mai mare fraier din lume.
I-au spus Terci, fiindcă tot ce atingea se transforma în terci.
Lasă-mă cu "Eddie, iubitule", am nevoie de un câștigător.
Se ducea să parieze, și casierul îi dădea biletele deja rupte.
Am pariat pe Yankees, dar au pierdut.
Dacă nu era ghinionul ăsta, atunci n-am noroc deloc.
Jojo Balena. Așa cum spuneau,
"dacă nu mergeai cu Jojo, mai bine te strecurai pe lângă el."
Dacă te uitai suficient de mult la el, îl vedeai cum se îngrașă oră de oră.
Legenda spunea că umbra lui a omorât un câine.
I se spunea Frankie Fursec,
fiindcă fața lui semăna cu un fursesc de la Drake's.
Îți venea greu să-l privești.
Ce mai faci, puștiule?
Numele lui era Jimmy Șoaptă, și era locotenentul lui Sonny.
I se spunea Șoaptă, fiindcă, pentru el, totul era un secret.
Lui Danny K.O. îi plăcea să bată,
și Bobby Gratii și-a petrecut jumătate din viață în spatele lor.
Ăștia erau oamenii lui Sonny, și nimeni nu se punea cu ei.
Ce naiba faci aici?
Nu ți-am spus de un milion de ori că n-ai ce căuta aici? Hai!
Nu ți-am spus să vii sus? Stai numai să-i spun lui taică-tău.
- Ce făceai acolo? - Îl căutam pe tata.
Pe el îl căutai? Foarte frumos.
Trebuie să iau ceva de la băcănie.
Să nu te miști. Aștepți aici. M-ai auzit?
Ori de câte ori îl vedeam pe Sonny, încercam să-l imit,
dar el tot nu se uita la mine.
Sonny avea 5 degete, dar nu folosea decât 3.
Hai să mergem. Mișcă! Sus!
- N-am chef de friptură. - N-ai chef de friptură?
Știi câte zile trebuie să conduc autobuzul dus și întors
pentru ca familia asta să mănânce friptură o dată pe săptămână?
- Șapte. - Cine ți-a zis asta?
Nimeni. Le-am numărat eu.
Calogero, tata vrea să vorbească cu tine.
Despre ce, tată?
Mama mi-a spus că azi te-a surprins lângă bar.
- N-am fost acolo. - Spune adevărul.
- Am fost lângă bar. - Și de ce minți?
- Am aruncat o ocheadă. - Faci ceva?
Ce vrei să spun? A aruncat o ocheadă. Bună încercare, fiule.
- Mersi, tată. - Lorenzo, te rog...
Cum pot să-l împiedic să nu se ducă? Barul e la două uși de noi.
Tata are dreptate. Ar trebui să-l asculți.
Tu să taci, fiindcă nu vorbea nimeni cu tine.
Dă-mi farfuria.
Vreau să mă asculți. Hei! Nu te mai apropia de bar.
Stai pe verandă, dar nu te mai apropia de bar.
- Când vei fi mai mare, o să înțelegi. - Da.
M-ai văzut pe mine ducându-mă acolo?
Mama nu-ți dă voie nici ție să te duci?
- Ce mă fac cu copilul ăsta? - Habar n-am.
- Eu stau cu el toată ziua. - Glumesc. N-o să mă mai duc acolo.
Uite ce am. Două bilete, stadionul Yankee, la centru.
- În spatele irlandezului? - Chiar în spatele numărului 7.
- Acum mănâncă-ți friptura. - Este!
Haide, Alfie.
Ăsta e Phil Negustorul. El le spunea tuturor "Mary",
și mie și amicilor mei ne plăcea să-l sâcâim.
Unsurosul și Mario Nebunul erau prietenii mei cei mai buni.
Unsurosul avea porecla asta din cauza părului.
Mario, din cauză că era nebun.
O să vă rup fundurile, adunătură de Mary ce sunteți!
Plecați de lângă fructe! Nu mai luați fructe!
Să nu cumva să vă prind, că vă bat de vă-ndoi! Pe toți trei!
Nu mai luați legume! Ce credeți că sunt, cantina săracilor?
Duceți-vă la părinți să vă dea de mâncare sau să vă dea la orfelinat!
- Câte ai luat? - Eu am luat una.
Fursec iar are necazuri.
Cineva o s-o ia pe coajă.
Băieți, ia uitați-vă. Vino aici. Cine-i ăsta?
E Jimmy Șoaptă.
Stați puțin! Fiți atenți.
E Sonny.
Imită și tu pe cineva, gură-bogată.
Imită-l pe unu' care e mai greu de imitat. Pe Fursec.
- Nu pot să-l imit pe Fursec. - E greu.
Pune-ți un ecran pe față și eu o s-arunc cu rahat în el.
Rahat.
Ciorile astea au tupeu să vină în cartierul nostru.
Nu locuiesc aici, doar trec pe aici de la școală.
- De unde dracu' știi? - Mi-a spus tata.
Tata mi-a spus că așa începe.
Plecați naibii din cartierul nostru, ciori împuțite!
Întoarceți-vă pe bvd. Webster, de unde ați venit!
Aveți noroc că sunteți în autobuz!
N-ai nimenit!
De ce?
Rahat!
- Nu vrei să te oprești. - Mă lași?
Nimeni nu e mai tare ca tine, Sonny.
Ce naiba ai? Ce faci? Du-te dracu', parvenitule!
Du-te tu, jigodie! Te dai mare? Îți crăp capul!
O să-ți crăp capul!
Luați mașina de-aici!
Sonny, dă-mi arma!
- Aduceți mașina! - Mișcă-te naibii cu mașina aia!
Hai!
Când Sonny s-a uitat la mine pentru prima oară, am surzit.
Nu mai auzeam. Nu-l vedeam decât pe Sonny cu arma în mână.
Tată, nu!
Ce s-a întâmplat? E teafăr?
Tată, era vorba doar de un loc de parcare. Nu înțelegi.
- E teafăr? Ai pățit ceva, puiule? - N-are nimic. Hai înăuntru.
- Ce s-a întâmplat? - Sunt bine, mamă.
- Doamne, ce m-am speriat! - N-am nimic.
Nu înțelegi, tată. Se certau pentru un loc de parcare.
- Pentru un loc de parcare?! - De ce, tată?
Nu de-asta. S-au întâlnit într-un moment nepotrivit din viața lor.
- Ce răspuns e ăsta? Putea fi omorât. - Las-o baltă.
Să ne vedem de ale noastre. N-a pățit nimic, asta contează.
Nu pot să cred că cineva ar face așa ceva.
- Cine e? - Poliția. Familia Anello?
Da. Vă pot ajuta?
Suntem detectivi și vrem să vă punem câteva întrebări.
- Despre ce? - Deschideți ușa.
- Salut - Salut.
Eu sunt det. Belsik. El e det. Vella. Bună, puștiule. Bună ziua, doamnă.
Aș vrea să-i pun băiatului câteva întrebări.
Despre ce?
S-au tras niște focuri de armă în fața clădirii.
- Credem că fiul dvs era acolo. - Chiar așa?
- Nu știe nimic despre asta. - Noi credem că da.
- L-au văzut oamenii. - S-au înșelat. Nu știe nimic.
Dle Anello, putem să rezolvăm treaba simplu sau mai greu.
- Putem merge la secț... - Nu-mi pasă ce faceți.
- Nu știe nimic. - Tată, știu totul.
Copiii ăștia... uneori li se pare că au văzut ceva.
Nu v-am ales numele la întâmplare.
Știm că fiul dvs a fost acolo, așa că... să n-o mai lungim.
Puștiule, uite ce vreau să faci.
Mergi cu noi și cu tatăl tău jos, unde sunt niște oameni.
Tot ce trebuie să faci e să-l indici pe cel care avea arma în mână. Atât.
Crezi că poți să faci asta pentru noi?
Da.
Bine. Să mergem. Dle Anello, veniți cu noi.
- Nu va dura mult. - Domnilor detectivi, va fi bine?
Totul va fi în regulă. Se vor întoarce imediat.
Uite-l pe Lorenzo!
Băieți, întoarceți-vă.
Voi doi, dați-vă jos șepcile.
Hei! Fruntea sus. Capul sus, privește încoace.
El e?
Dar ăsta? Capul sus, amice.
- El e? - Nu.
Capul sus. El e?
- Dă-mi un răspuns. El e? - Nu.
Dar el? Ăsta e?
Răspunde.
Nu.
Bine.
Hei! Ridică privirea.
Ce zici de tipul ăsta?
- Nu e el. - Nu e. Să mergem.
Hei! Privirea înainte. La mine.
Uită-te la mine, așa! E tipul ăsta?
- El e? - Nu.
Bine.
Uită-te la el. Ce zici de el?
Hei! Privirea înainte!
Ce zici de el? El e?
Răspunde.
- Nu. - Ești mulțumit, dle?
- Nu, nu sunt. - Nu știe, nu te poate ajuta...
Da, fiul d-tale nu știe nimic. Știu povestea.
- A zis "nu", nu te poate ajuta. - Să-ți zic ceva. Plecați.
Hai să mergem, băiete.
- Voi puteți să plecați. Roiu'. - Să te bag undeva...
I-am păcălit, tată. Chiar i-am păcălit.
Da, i-am păcălit.
- Nu i-am turnat. - Nu, nu i-ai turnat.
- Am făcut un lucru bun, nu? - Da, așa e.
Ai făcut un lucru bun pentru un om rău.
Am făcut un lucru bun pentru un om rău.
Nu înțelegeam, cel puțin nu la 9 ani.
Tot ce știam era că un turnător era cel mai josnic om din cartier.
Și eu nu turnasem pe nimeni.
Tată, de ce ai zis că am făcut un lucru bun pentru un om rău?
Pentru că, uneori, în viață,
trebuie să faci unele chestii care nu sunt bune.
Înțelegi ce zic?
Nu, doar că am crezut că fac un lucru bun,
și acum nu mai sunt sigur că a fost bine ce-am făcut.
Ai făcut un lucru bun. Când vei fi mare, o să înțelegi de ce.
Noi te iubim tare, tare mult.
Mâine vii cu mine, cu autobuzul.
City Island era ultima stație de pe traseul tatei.
Era unul dintre locurile noastre preferate.
Parcă mergeam în vacanță o zi.
Tata asculta jazz și vorbeam despre basseball.
Tată, îmi iei o înghețată?
Mai întâi ne facem treaba, apoi îți iau o înghețată.
Bine, tată.
Poftim.
Hai să jucăm un joc, tată.
Bine. Hai să vedem cât de tare ești azi.
Cine a fost jucătorul care a câștigat de 3 ori Triple Crown?
Mickey Mantle. Lovituri reușite: 353. Ture complete: 130. Înscrieri: 52.
Destul de bine, fiule.
A fost cel mai bun jucător al tuturor timpurilor.
Joe D a fost cel mai bun.
Închizătorul de la Yankee.
- 56 de jocuri câștigate. - Corect.
- Nimeni nu l-a întrecut, nu-i așa? - Nimeni, fiule.
- Și de ce Joe D a fost așa grozav? - Fiindcă era italian?
- Păi, și de asta. - Atunci de ce?
- Fiindcă avea talent. - Talent?
Da.
- Eu am talent, tată? - Sigur. Ești cel mai talentat.
- Pot fi jucător de basseball? - Poți să fii orice îți dorești.
Ține minte: cel mai trist lucru din lume e talentul irosit.
Poți să ai talent cu caru',
dar dacă nu faci ce trebuie, nu se întâmplă nimic.
Dacă faci ceea ce trebuie, se întâmplă lucruri bune.
- Mă auzi? - Ai dreptate.
- Hai să luăm înghețata aia. - Da. Ce bine!
- Am să închid eu ușile, da? - Da.
Gata? Fii atent la cap.
- Ai reușit? - Da.
Despre irosirea talentului, tata avea să-mi vorbească toată viața.
Hai mai repede, să auzim începutul meciului.
33.683 de spectatori au venit să vadă finala din '60.
Și ce meci va fi! Datorită aruncării sale la baza 3,
Moose Skowron a jucat în cea de-a 12-a sa finală din '60.
- Ne vedem mai târziu, tată. - Bine.
Du-te și ascultă restul meciului. Du-te sus. Nu mai sta pe stradă.
Salut, Lorenzo. Ce mai faci? Condu. Vreau să vorbesc cu tine.
- Puștiul tău e un copil bun. - Mersi.
Sonny apreciază ce-ați făcut pentru el.
E în regulă. Mă bucur că a ieșit bine.
Ar vrea să facă și el ceva pentru tine.
Trebuie doar să lași niște numere și câștigi 150 de dolari pe săptămână.
Nici nu va fi nevoie să cobori din autobuz.
Spune-i că-i mulțumesc, dar am o slujbă
și dacă sunt prins, rămân fără ea.
- Mai gândește-te. - Nu pot s-o fac, nu-i de mine.
150 de dolari pe săptămână, și tu nici nu vrei să te mai gândești?
Nu pot s-o fac, nu-i de mine. Nu pot s-o fac.
Sonny va fi dezamăgit, dar o să-i transmit ce-ai spus.
Bine.
Oprește aici. Vreau să cobor.
- Mi-au oferit o slujbă. - Să faci ce?
Numere. Ridic niște bilete, le las undeva pe traseu,
și a zis că îmi dă 150 pe săptămână.
- 150 pe săptămână. Și ce ai spus? - Tu ce crezi?
Am zis că nu e pentru mine.
Ce?
Nu știu. 150 de dolari. Sunt doar niște numere.
- Trebuia să fi acceptat? - Știu și eu...
Da, dar dacă mă cuplez cu tipii ăia, mă trezesc că... Nu, nu.
Poate că ai dreptate.
Mă duc să văd ce face copilul.
Vino aici.
- Ce e? - Vino aici.
Îți pare rău că te-ai încurcat cu un șofer de autobuz?
- M-am îndrăgostit de uniforma ta. - Da.
În ziua înmormântării, m-am simțit tare prost.
Un om a murit și eu am mințit despre asta, comițând un păcat.
Am vrut ca Dumnezeu să mă ierte.
Binecuvântează-mă, părinte, fiindcă am păcătuit.
A trecut mai mult de o lună de la ultima mea spovedanie.
Iată care sunt păcatele mele. Am lipsit de două ori de la slujbă,
am mințit că n-am fost martor la o crimă, o dată,
și am mâncat carne vineri, o dată.
Stai puțin. Vrei să mai repeți?
- Am mâncat carne vineri, o dată. - Nu asta. Ai mai zis ceva.
Am mințit că am fost martor la o crimă?
Da, asta era. Îți dai seama ce-ai spus?
- Dar am mințit numai o dată. - Știi care e al 5-lea?
Da, părinte, știu.
Pot să refuz să răspund la o întrebare care mă poate incrimina.
- A 5-a poruncă. - Să nu ucizi.
Corect. Acum vreau să-mi spui ce s-a întâmplat.
Nu, părinte. N-o să spun nimănui despre asta niciodată.
Nu-ți fie teamă, fiule. Nimeni nu e mai puternic decât Dumnezeu.
Nu știu dacă asta e chiar așa.
Tipul tău e tare în ceruri, al meu e mai tare aici, pe pământ.
Ai dreptate. Cinci "Tatăl nostru" și cinci Ave Maria pentru izbăvire.
Pentru tăinuirea unei crime? E binișor, părinte.
- Ce-ai spus? - La revedere, părinte!
Era grozav să fii catolic și să mergi la spovedanie.
Puteai s-o iei de la capăt în fiecare săptămână.
Hei, puștiule!
Vino, Sonny vrea să te vadă. Nimeni n-o să-ți ia bicicleta.
A venit puștiul, Sonny. Du-te, nu te speria.
- Ce mai faci, copile? - Bine.
În sfârșit, ne întâlnim față-n față.
Da.
Ți-e frică de mine?
- Nu. - E bine.
- Cum te cheamă? - Calogero.
- Cam lung. N-ai o poreclă? - Nu.
- Și prietenii tăi cum te strigă? - Calogero.
Acum e logic.
- Ești fan al lui Yankee? - Da.
Stai jos.
Nu, vino aici și stai lângă mine.
Cred că ești dezamăgit că Yankees au pierdut, nu?
Bill Mazeroski. Îl urăsc. El l-a făcut pe Mickey Mantle să plângă.
Așa era scris în ziare, că Mick a plâns.
Ești supărat din cauza asta?
El câștigă 100.000 de dolari pe an. Tatăl tău cât câștigă?
- Nu știu. - Nu știi?
Dacă tatăl tău nu poate să plătească chiria, du-te la Micky Mantle,
și vezi ce îți spune.
Lui nu-i pasă de tine, așa că ție de ce să-ți pese de el?
Nu-i pasă nimănui.
- Pot să te întreb ceva? - Desigur.
L-ai împușcat pe omul acela pentru locul de parcare?
Când vei fi mai mare, vei înțelege.
Din acea zi, nu m-a mai interesat atât de mult Yankees.
Îmi petreceam mult timp alături de Sonny.
După ce veneam de la școală, mă furișam acolo de câte ori puteam.
Îi serveam pe tipi cu cafea, și ei îmi lăsau un bacșiș.
Hai, Sonny!
- Fir-ar al naibii! - Nu pot să cred!
Ține, puștiule, ăștia sunt pentru tine.
- Sonny, împrumută-mi un sutar. - Ce-ai de gând?
- Știi ce-o să se întâmple. - Haide, am o presimțire.
- Dă-i un sutar.
- Uite un sutar. Ia-l. - Joc și eu!
- Dă cu zaru'. - E al naibii de cald.
- Terci, bagă banii. - Aruncă zarurile odată!
- Mai pariez pe 25 c-o dă-n bară. - Iubita are nevoie de încălțări.
Hai cu 7! Sfântă Marie! Hai, zarule, un 7!
- Nici nu trebuie să mă uit. - Rahat! Am ieșit!
Scoateți-l afară!
Omul ăsta n-a câștigat în viața lui. Niciodată!
Adu-mi zarurile. Unde e puștiul?
Sonny, fă-mi o favoare. Trece-mi cafeaua asta în cont.
Ți-o trec la datorii. Pleacă naibii. Unde e puștiul?
Să vă zic ceva. Puștiul o să arunce pentru mine. Treci pe linie.
Sonny, nu-l lăsa să arunce zarurile.
Are cineva vreo problemă cu asta?
În regulă, nu e nicio problemă.
- Vreau să arunci zarurile pentru mine. - Nu știu să joc barbut, Sonny.
Nu-i nimic, nici nu trebuie să știi. Doar faci ce-ți zic. Ai auzit?
- Bine. - Doar ești atent la mine.
- Pune 500 de dolari pe puști. - Eu pun 100.
Hei! Nu vrei să nu te mai apleci peste mine? Respiri deasupra mea!
Jojo, fii relaxat.
Încerc și eu să pariez. Și eu vreau să joc, să știi.
Izbește-le de zid, puștiule. Poți s-o faci. Izbește-le de zid.
- Stai, stai, stai. - Poți s-o faci.
Pariez pe Sonny.
Hei! Nu vreau ca banii tăi să fie lângă banii mei!
- Ce e? - Nu vreau ca banii tăi...
Banii mei nu sunt buni? De ce?
De ce? Pentru că ești un ghinionist notoriu! Închideți-l în baie!
Afară cu el!
Fraieru' naibii!
Lăsați-l acolo!
- Ghinionistul naibii! - Aruncă zarurile!
Sunt o groază de bani.
- Aruncă odată zarurile! - Izbește-le de zid.
- Așa! - Da!
Adu zarurile aici. Pun 1.000 de dolari la mijloc.
Poți s-o faci. Bine? Poți s-o faci!
Jojo, nu mai respira deasupra mea! Mă omori aici!
Norocul e de partea mea! Nu mai respira deasupra mea!
- Bobby, du-l în baie! - Sonny, Eddie Terci e acolo.
- Nu va încăpea. - Nu-mi pasă! Du-l acolo!
Sunt o groază de bani.
- Avem 4! E bine. - Patru e în regulă.
Ce au banii mei? A înnebunit? Sunt falși?
Eu zic că puștiul mai dă un 4. Mai pune jos 500.
- Eu pun 200. - 2.200 pentru un 4 din dublă.
- Bine. - Eu pun 100.
- Cine a pus 40? - Nu acceptam așa ceva.
Nu va da niciodată 4 din dublă. Niciodată.
Trebuie să dai, poți să dai.
- Nicio problemă, dle, acum dau 7. - Nu!
- Da, un 7. - Taci!
Îți vine să crezi ce face puștiul?
Hei, nimeni să nu râdă de el, da? Șapte nu e bun acum.
- Hai, puștiule. - Lovește zidul.
Trebuie să câștigăm puncte.
Nu, nu, nu.
Frankie Fursec nu stă bine aici.
Nu vreau să-i vadă mutra când aruncă zarul.
Jimmy, adu un prosop de la bar. Pune-i-l pe față.
- Ai vreun prosop acolo? - Haide, Sonny, nu așa ceva, e jenant.
- Duceți-l în baie! - Așteaptă puțin.
Am pariat și eu aici.
- Duceți-l de aici! - Scoateți-l de aici!
- Șobolanul naibii. - Care e punctajul?
Haide, am nevoie de numărul ăla. Ascultă-mă. Vezi banii ăia?
Câștigăm? Haide!
- Avem nevoie de 2-2. - Nu te înfoia așa.
Trebuie doar să câștigăm.
Nu-mi vine să cred! A reușit!
11. Am câștigat de 11 ori la rând.
Nu știu cât a câștigat Sonny în seara aia, dar erau o mulțime.
Întotdeauna a zis că cel care muncește e un fraier
și că eu o să merg la cea mai bună școală din lume:
Universitatea Belmont Avenue,
și voi primi o educație pe stradă și una la școală.
În felul ăsta voi fi de două ori mai isteț.
- Puștiule. Te-ai descurcat bine. - Mulțumesc.
Poftim.
Ăștia sunt toți?
Poftim.
E bine?
- Du-te acasă. E târziu. - Ne mai vedem, Sonny.
Auzi?
Trebuie să facem ceva cu numele tău.
- De acum înainte numele tău e C. - C?
Exact, C.
- Du-te acasă. Haide. - Salut, Sonny!
Sonny mă lua peste tot, și mă prezenta ca pe băiatul lui.
Am observat că în cartier începeau să se întâmple lucruri ciudate.
Hei, Calogero, vino încoace. Vreau să vorbesc cu tine.
- Numele meu e C. - Vreau să zic C.
- Cum îți merge azi, băiete? - Bine.
Am niște piersici frumoase pentru mama ta.
- N-am niciun ban, Phil. - Nu trebuie să-mi dai bani, puștiule.
Să nu mă mai pui într-o asemenea situație.
Doar spune-i lui Sonny că am avut grijă de tine.
Bine.
Atunci mi-a picat fisa.
Sonny era motivul pentru care toți mă tratau așa.
Îmi plăcea. Chiar foarte mult.
Mamă, uite ce am. Niște piersici... gratis.
- Ce sunt ăștia? - Ce anume, tată?
De unde îi ai? Mama i-a găsit în spatele sertarului.
- I-am economisit, tată. - Ai economisit 600 de dolari?
Ai devenit neurochirurg peste noapte?
Spune-i lui taică-tău de unde îi ai.
- Tată, am muncit pentru ei. - Făcând ce?
- Chestii. - Chestii? Cum adică? Ce chestii?
Chestii. Știi tu, chestii.
Hei, nu mă minți. Spune-mi adevărul, și n-o să mă supăr.
Promiți?
Sunt tatăl tău. Aș spune-o dacă n-ar fi așa?
Am muncit la barbut și am primit bacșiș.
- La barbut? - Ce barbut? Ce bacșiș?
- Ce barbut? - Ai zis că nu te enervezi.
Am mințit. Spune tot.
Ți-am zis. Am lucrat pentru Sonny și am primit bacșiș.
Știam eu.
Nu ți s-a spus de mii de ori să nu te mai apropii de bar?
Dar am muncit pentru ei, mamă.
Ce vrei să spui cu "ai muncit"? N-aveai ce căuta în barul ăla!
Îi duc înapoi. Duc banii înapoi la bar.
Stai puțin, să ne mai gândim.
La ce să ne mai gândim? Ce vrei să spui?
Am putea folosi banii ăștia. Doar n-a făcut nimic rău.
I-am putea folosi. Deja îi avem.
Nu ăsta este esențialul. Știi de unde provin banii ăștia.
- Nu vreau să aibă bani de acolo. - Ascultă-mă puțin.
- Hai să ne gândim... - Gata!
- Hai. - Stai puțin! Ascultă-mă!
Lorenzo, de ce te aprinzi așa? Calmează-te!
Lorenzo, te rog! Nu pot să cred asta.
Lorenzo!
Lorenzo, te rog!
- Sonny e aici? - Da, cred că e în spate.
- Nu-i putem accepta. - I-am dat puștiului, nu ție.
- A lucrat pentru mine. - Corect. Fiului meu.
Și nu vreau ca fiul meu să participe la ce se petrece aici.
Și ce se petrece aici? Ce vrei să spui?
Te rog, nu sunt prost, da? Te rog. Știi ce vreau să spun.
- Nu te mai apropia de fiul meu. - Hei! Stai pe loc!
C, du-te afară. Vreau să vorbesc cu tatăl tău.
Eu vorbesc cu fiul meu. Calogero, așteaptă afară.
În primul rând, eu te respect, Lorenzo.
Ești un om de caracter, suntem din același cartier.
Dar să nu-mi mai vorbești niciodată așa.
Îi spun fiului tău să meargă la școală, la colegiu...
Nu înțelegi. Nu e vorba de ceea ce îi spui, ci de ceea ce vede.
Hainele, mașinile, banii... totul.
Ieri și-a aruncat cartonașele de basseball,
zicând că Mickey Mantle nu vrea să-mi plătească chiria.
A zis el asta?
- Nu-mi vine să cred. - Nu e amuzant.
Nu e amuzant când copilul meu de 9 ani are mai mulți bani decât mine.
Ți-am oferit o slujbă, dar m-ai refuzat.
Corect. Și acum tot "nu" spun. Lasă-mi copilul în pace, te rog.
Nu vezi cum mă port cu copilul ăsta? Ca și cum ar fi al meu.
Nu e copilul tău. El a meu!
- Ce e? - E fiul meu!
- Ieși naibii afară! - Nu mi-e frică de tine.
- Ar trebui să-ți fie. - Știu cine ești, Sonny.
Știu ce ești în stare. N-aș depăși limitele niciodată.
Poți să întrebi pe oricine din cartier care mă cunoaște.
Dar, de data asta, greșești. Nu te poți juca cu familia mea.
- E fiul meu, nu al tău. - Ce, vrei să ne batem?
- Nu te mai apropia de fiul meu! - Ieși afară până nu te pocnesc!
Nu te mai apropia de fiul meu! Nu-mi pasă cine ești!
Ieși naibii de-aici!
- Unde-mi sunt banii, tată? - I-am lăsat acolo.
Ce?! De ce ai făcut asta? Erau banii mei, tată.
Erau bani murdari. Nu vreau să ai asemenea bani.
- Tată, am muncit pentru banii ăia. - Am zis să nu te mai apropii de el!
- Tată, te rog, ascultă-mă. - Am zis să nu mai apropii de el!
Tată, ascultă-mă!
Ai auzit ce-am spus? Nu te mai apropia de el!
Sonny avea dreptate. Cel care muncește e un fraier.
Greșește!
E foarte ușor să apeși pe trăgaci, dar încearcă să te scoli dimineața,
zi de zi, și să muncești ca să supraviețuiești!
Să încerce și el asta! Atunci să vedem cine e mare și tare.
Cel care muncește e tare! Tatăl tău e mare și tare!
Dar toată lumea îl place, așa cum oamenii din autobuz te plac pe tine.
- E același lucru! - Nu, nu e același lucru!
Oamenii nu-l plac, se tem de el. Asta e diferența.
- Nu înțeleg, tată. - Vei înțelege.
Vei înțelege când vei fi mai mare.
Îmi pare rău că te-am lovit.
- Vrei să mă "ocup" de el? - Nu, lasă-l în pace.
Sonny și tata nu și-au mai vorbit niciodată.
Iar eu n-am ascultat de tata ca să stau departe de Sonny.
Barul era atât de aproape, și mă furișam acolo cu fiecare ocazie.
Au trecut 8 ani. Eu am crescut, la fel și puterea lui Sonny.
El a devenit un barosan, și eu eram prietenul lui.
Hipodromul Aqueduct
Era anul 1968. Dion era în topul hiturilor.
The Beatles ne-au schimbat stilul de viață.
Yankees erau pe ultimul loc, dar mie puțin îmi păsa.
Peste tot se schimbase câte ceva, numai cartierul meu rămăsese la fel.
Și au plecat! Cum era de așteptat, Kryptonite a plecat primul.
Pe turnantă vine Ditch Plains...
Bun, uite că vine puștiul. N-am rămas pe-afară.
- Le-a luat. - C! Vino-ncoace! I-ai pus?
- Da, i-am pus pe toți pe Kryptonite. - Minunat!
- Uită-te la calul ăsta cum aleargă! - Uită-te la el cum fuge!
Hai, primul! Hai, iubitule, fii primul! Hai!
- Calul ăsta n-are cum să piardă. - Hai, Kryptonite!
Poți, Kryptonite!
Uite, e sigur. Frumos. Nici să nu-ți faci griji.
Nu putem pierde.
Nici nu vreau să mă uit, fiindcă nu putem pierde.
Se distanțează!
Hai, Kryptonite! Uită-te la el! Am reușit. S-a terminat.
Așa, Kryptonite! Hai număru' unu!
Nu se poate! A pariat pe calul ăsta? Pe Kryptonite? Dă-mi biletele.
- Ești cel mai bun! - Dar, Sonny, câștigăm!
Nu putem câștiga. Terci a pariat pe Kryptonite. Al dracu' ghinionist!
- Hai, ești cel mai bun! - Are 5 lungimi avans.
- Am fost "terciuți". - Hai, Kryptonite!
Rezistă!
Hai, încă poți! Hai, Kryptonite!
Rezistă!
Nu! Rahat!
La dracu'!
A fost așa de aproape! Al naibii cal! Atât de aproape! Nu pot să cred.
C, am un pont pentru cursa următoare.
Du-te-n mă-ta!
Te-au copleșit sentimentele.
În sfârșit, aveam clubul nostru. L-am numit The Deuces Wild.
Băuturile costau un dolar,
iar tonomatul și automatul de țigări acopereau chiria.
Tot ce făceam era să trândăvim.
Plecam de la ore și stăteam zi și noapte.
Nimeni nu voia să plece acasă.
Ferească Dumnezeau să fi plecat primul
și a doua zi să afli că ai ratat ceva.
Băieți! Uitați-vă la puicuțele alea.
- Iubirea mea, vino încoace! - Vino și dă-mi un sărut!
- Bagă-ți-o înapoi în pantaloni. - Du-te-n mă-ta!
- Tipele alea sunt niște scroafe. - De unde dracu' știi?
- Du-te naibii, C! - De unde dracu' știi?
- Ar pica la testul meu imediat. - Ce test?
Cum se numește?
Dacă vrei să afli dacă o fată merită s-o iei de nevastă,
trebuie să treacă testul. Se numește "testul Mario".
Pe-asta tre' s-o aud. Cum e testul ăsta? Vreau s-aud.
- Iei o tipă la plimbare cu mașina. - Da.
Ieși de pe autostradă și te oprești lângă un camion din ăla mare.
Parchezi lângă el și te asiguri că șoferul e atent la tine.
Claxonezi dacă e necesar, numai să se uite tipul. E important.
În același timp, începi să împingi capul tipei între picioarele tale.
- Mă lași? - Pe bune. E pentru binele ei.
Acum, dacă fata se apucă de treabă, știind că șoferul se uită,
atunci e o scroafă, nu e de încredere.
- Nu merge. - Ești bolnav, ai nevoie de ajutor.
Și în timp ce o face, dacă își dau părul după ureche,
înseamnă că au mai făcut-o, sunt profesioniste.
Ciorile astea au mai trecut de două ori pe aici.
- Dacă nu se opresc, cui îi pasă? - Ce tot spui? Mie îmi pasă.
Au coborât din mașină și te-au deranjat? Nu.
Azi apare o mașină, săptămâna viitoare apar două,
și până te dezmeticești, ăsta devine cartierul lor.
- Invită-i încoace. - O să se culce și cu femeile noastre.
Nu mai trebuie să treacă pe aici. Punct.
- Invită-i aici la un păhărel. - Îi cotonogim cu bâtele.
Louie! Dumps, treci încoace! Unde-mi sunt banii?
Tre' să fac chestia aia, știi tu. Tre' să fac chestia aia cu bunica.
- Ce e? - Tipul îmi datorează 20 de mardei.
Au trecut deja două săptămâni. Nu poți să mă ocolești la nesfârșit!
Rahatu' naibii.
Băieți, mă duc să vorbesc cu tata. Mă întorc imediat.
- Bine. - Să te întorci.
Hai cu mine la o plimbare. Mai am o cursă.
- E musai? - Da, e musai. Hai!
Unde te-ai așezat? Stai aici.
Tată, chiar trebuie să ascultăm muzica asta? Îmi dă dureri de cap.
Voi, tinerii de azi, habar n-aveți care e muzica bună.
Ascultă. Asta e muzica bună.
Mergi mâine cu mine la box?
Calogero?
Hei, mă auzi?
Calogero!
Tată, de ce nu-mi spui C? Toți mă strigă C.
Pentru că ăsta a fost numele bunicului tău
și ăsta e numele pe care ți l-am pus. De-aia nu pot să-ți spun C.
- Mergi mâine la box sau nu? - Pot să-ți spun mâine?
Nu. Vreau să-mi spui acum. Mergi sau nu?
- Bine, am să merg. - N-o spune așa. Dacă vrei, bine.
Nu vreau să te forțez. Nu-mi faci niciun favor. O să fie frumos.
Era înaltă, frumoasă și avea clasă.
Dar era de culoare.
În cartierul meu n-avea ce căuta.
- Jackie, care e prima? - Ia două, băieți.
- Doi. Numărul prietenului tău. - Al cui?
- Al amicului tău. - Nu glumi.
- Johnny iar a pariat 228? - Corect.
- Din nou? - Da.
Data viitoare, încerc să am o muzică mai bună pentru tine.
Am glumit. E în regulă, tată.
Pe mai târziu.
Louie!
Bunică-mea e bolnavă. Trebuie să plec de aici. Vorbim mai târziu.
- Nu pot. Am treabă acum. - Unde-mi sunt banii?
- Te omor când te prind, rahatule! - C! Vino încoace!
- Ce are puștiul ăsta? Treci încoace. - E nebun puștiul ăsta.
Puștiul își vrea banii înapoi. Ce vrei să faci?
- O să vorbesc cu el. - Nu-l mai dădăci atâta.
Îi datorează bani.
- Lovește-l cu o bâtă. - Mătură strada cu el.
Sfaturi de-astea îi dați voi? Derbedeilor.
- Nu-l mai dădăci. - Nu-i asculta pe derbedeii ăștia.
- Mă duc la Gino's. O să revin. - Bine.
Ce s-a întâmplat?
Louie Dumps îmi datorează 20 de dolari.
Au trecut două săptămâni. Mereu mă duce cu zăhărelul.
- Da? - A devenit o pacoste.
- Să-l cotonogesc sau nu? - Ce e cu tine? Ce ți-am zis?
Uneori, a face rău cuiva nu e o soluție.
- În primul rând, ți-e prieten bun? - Nu, nici măcar nu-l agreez.
Nu-l agreezi. Ăsta e răspunsul.
Fii atent. Te costă 20 de dolari să scapi de el. Corect?
N-o să te mai deranjeze, n-o să-ți mai ceară bani...
Iese din viața ta pentru 20 de dolari. Ai scăpat ieftin. Lasă-l.
- Întotdeauna ai dreptate. - Da, întotdeauna.
Dacă aveam dreptate întotdeauna, nu făceam 10 ani de pârnaie.
Ce făceai în fiecare zi?
La pârnaie poți să faci doar 3 lucruri, puștiule.
Să tragi de fiare, să joci cărți și s-o cauți cu lumânarea.
- Și tu ce-ai făcut? - Eu? Am citit.
Ce anume?
- Ai auzit de Machiavelli? - Cine?
Machiavelli. A fost un scriitor celebru acum 500 de ani.
Disponibilitate. Asta spunea mereu.
- Disponibilitate? - Exact. Fii atent la mine.
Aș putea să trăiesc unde vreau eu. Știi de ce trăiesc în cartierul ăsta?
Disponibilitate. Vreau să fiu aproape de toate.
Fiindcă aici sunt pe fază, pot mirosi primejdia imediat.
Primejdia e precum cancerul. Trebuie să acționezi din timp.
Dacă n-o faci, se mărește și apoi te omoară.
Trebuie să-l înlături. Înțelegi? Hai.
Îți faci probleme pentru Louie Dumps. Nimănui nu-i pasă!
Fă-ți griji pentru tine, pentru familie și pentru cei care contează.
La disponibilitate se reduce totul.
Oamenii care mă văd aici zilnic și care sunt de partea mea,
se simt în siguranță, pentru că sunt aproape,
și au un motiv în plus să mă iubească.
Dar cei care vor altceva, se gândesc de două ori,
fiindcă știu că sunt pe-aproape și au un motiv în plus de îngrijorare.
- E mai bine să fii iubit sau temut? - Bună întrebare.
E bine să fii și una, și alta, dar e dificil.
Dacă ar fi să aleg, aș prefera să fiu de temut.
Teama durează mai mult decât iubirea.
Prietenia cumpărată cu bani, nu valorează nimic.
Ai văzut cum e aici. Dacă zic un banc, toată lumea râde.
Știu că sunt haios, dar nu prea.
Teama îi face să-mi fie loiali. Dar faza e să nu te urască.
De-aia mă port frumos cu oamenii mei, dar nu foarte frumos.
Dacă le ofer prea mult, nu mai au nevoie de mine.
Le ofer atât cât trebuie, ca să aibă nevoie de mine, dar să nu mă urască.
Nu uita ce ți-am spus.
Sonny, azi am niște cotlete faine de văcuță, linguini cu fructe de mare...
Băieți, nu sunteți îmbrăcați corespunzător. Va trebui să plecați.
Corespunzător?! Ce-au hainele noastre?
Jimmy, ce e?
Domnii nu sunt îmbrăcați corespunzător. I-am rugat să plece.
E vreo problemă?
Problema e că tipul tău zice că nu suntem îmbrăcați corespunzător.
De parcă banii noștri nu sunt buni. Vrem doar câteva beri.
- Doar atât? - Da. Apoi ne vedem de drum.
N-o căutăm cu lumânarea.
Ai vorbit ca un gentleman. Servește-i.
- Mulțumim. - Nicio problemă.
Aveți băutură rece? Dă-ne ceva rece.
Dă două aici.
Fraților, dacă îmi permiteți, un toast pentru gazdele noastre.
În numele Tatălui, al Fiului și al Sfântului Duh!
Uite ce mi-ați făcut!
Hei!
- Iarăși tu? - N-a fost frumos. Plecați.
O să-ți spun eu când plecăm. Dispari de-aici!
Du-te și păzește-ne motocicletele.
Acum nu mai puteți pleca.
N-o să le uit niciodată fețele. A niciunuia dintre cei opt.
Le căzuseră fețele. Îi părăsise curajul.
Aveau o reputație de distrugători de baruri.
Dar în clipa aceea și-au dat seama că făcuseră o greșeală capitală.
De data asta, aleseseră barul care nu trebuia.
Haideți, nenorociților!
Strivește-i căpățâna!
Toacă-i mutra!
Scoateți-i afară de aici!
Târâți-i afară!
Ai grijă de mașina mea!
Uită-te la mine.
Eu sunt cel care te-a adus în halul ăsta. Să nu mă uiți.
Hai, Sonny! Să mergem!
- Mi-au stricat pofta de mâncare! - Hai, Sonny, că o să fim prinși!
Lăsați-i așa, ca niște gândaci ce sunt!
Mi-au stricat pofta de mâncare! Haideți, să mergem!
Uitați-vă la arma asta. E un 45.
Ar putea opri un elefant dintr-un camion și camionul pe deasupra!
Nicky Zero era hoțul cartierului.
Mama lui i-a spus Zero, spunând că va fi un zero toată viața lui.
- E prea mare. Unde o ascunzi? - Ce zici de asta?
Poate... asta.
- Ce mama naibii... - Nu ochi cu arma, Nicky!
Are piedica pusă. Credeți că v-aș omorî?
Să nu mai faci asta niciodată! Dă-mi-o s-o văd.
Asta ți se potrivește. Are și clasă.
- Știu și eu... - Asta ce e? Ia s-o văd.
- E frumoasă. - Atinge-o.
- Vreau să împușc pe careva. - Asta da armă.
Și eu vreau să împușc pe careva. Asta e arma potrivită.
- Ce faceți aici? - Crezi?
- Ce se petrece aici? - Rahat, nu!
Ești tâmpit, ce ai? Ce dracu' faci aici, vinzi arme?
Ești idiot? Din cauza asta o să ne ia în colimator și-o să fim prinși.
Cară-te dracu' de aici!
- Voi rămâneți aici! Nu vă mișcați! - Sonny.
- Să nu mai văd arme aici! - Dispăreți!
C! Vino aici! Vreau să-ți vorbesc.
- Sonny, împrumută-mi 500. - Mâine.
Te crezi tare alături de țicniții ăia? Așa te crezi?
Nu, dar după ce s-a întâmplat la bar, mă gândeam că...
Ce? Crezi că arma te face mai puternic?
Să-ți spun ceva.
Am văzut o mulțime de tipi cu arme, care fac pe ei în pat.
Faza e când și celălalt are o armă, atunci vezi cine e mai tare.
- Dar, Sonny, nu înțelegi. - Ba da. Armele nu sunt pentru tine.
- Rahații ăia îți aduc numai belele. - Dar sunt prietenii mei.
Sunt niște labagii.
Uită-te la mine. Labagii. Și Slick e cel mai mare labagiu.
Ce ți-am tot spus toți anii ăștia?
Da, știu. Să stau în școală, să am parte de două feluri de educație.
Corect. Nu face ce fac eu. Asta e viața mea, nu a ta.
Eu fac ceea ce trebuie să fac. Așa ceva nu e pentru tine.
Bine, îmi pare rău.
- Vrei să mergi la box mâine seară? - Nu știu.
Am unul tare la categoria mijlocie. Hai cu mine, am locuri în față.
Mi-ar plăcea să vin, dar i-am zis tatei că merg cu el.
Știi unde mă găsești. Să treci să mă saluți.
- Bine. - Știi unde stau.
Stai aici.
Bune locuri, tată. Tre' să fiu atent să nu-mi curgă sânge din nas.
- Pe-astea le-am găsit. Ce vrei? - Hai, tată, că am glumit.
Bună, C! Ce faci?
- Salut, Lorenzo. Ce mai faci? - Salut.
Sonny ar dori să veniți să stați lângă ring. Are două locuri pentru voi.
- Veniți jos? - Păi...
Spune-i că îi mulțumim, dar stăm bine aici. Mulțumește-i oricum.
În regulă.
Spune-i lui Sonny că îi mulțumim, dar stăm bine aici.
Sunteți bineveniți. Am vrea să veniți jos. Știți unde sunt locurile.
Oricând vreți să veniți în timpului meciului. Da?
Bine, mersi.
Tată, are locuri pentru amândoi. Încearcă să fie prietenos.
Îmi place aici. Am plătit pentru locul ăsta.
Dacă vrei să mergi acolo, du-te.
Haide, du-te!
Eu te aduc aici,
și primul lucru pe care tu vrei să-l faci e să stai cu ei. Du-te la ei.
Crezi că eu vreau să stau aici când tu vrei să stai cu ei?
Cum crezi că mă simt eu?
Îmi cer scuze dacă te-am jignit, tată.
După câte ți-am spus...
Nenorocitu' ăla mă duce cu zăhărelu' de două săptămâni.
- Când îl văd, îi sparg fața. - Așa ar trebui.
- Îl agreezi? - E un labagiu!
10 dolari. Ai scăpat ieftin. A ieșit din viața ta.
Tot o să-i sparg fața. L-ai mai văzut? E poponar...
Nu-mi venea să cred. Era chiar în fața mea.
N-am uitat-o din ziua în care am văzut-o în autobuzul tatei.
Voiam să-i vorbesc, dar era cu prietenele ei
și eu eram cu amicii mei.
Haideți la club să mâncăm ceva.
Să mâncăm ceva? Nesimțitu' ăsta gras a mâncat tot.
- Ce dracu' ai? Mănânci mereu. - Dacă mi-era foame, ce vrei?
- Ați auzit ceva de motocicliști? - M-am uitat în ziar, n-a fost nimic.
- L-ați văzut pe Jimmy cum îi bătea? - Dar pe Danny, cu țeava aia?
- Nu știu. - Haideți să mergem.
- Vrei să mergem? - Da, haideți.
Hai, C.
- Nu pot, am un test de dat. - Dă-l naibii.
Nu pot, am lipsit și săptămâna trecută.
- Sigur? - Da.
Bine, ne vedem la club.
Eram singuri pentru prima dată. Trebuia să-i spun ceva.
Se putea ca șansa asta să nu mai apară niciodată.
Voiam să fiu sigur pe mine, dar nici măcar nu-i știam numele.
Îmi ziceam că are un nume exotic, ca Monique sau Danielle.
- Mergi la școala asta? - Eu sunt Jane.
- Jane? Așa te cheamă? - Da.
- E ceva cu el? - Nu. E frumos. Îmi place.
- Tocmai ne-am mutat aici. - Da, te-am zărit în autobuz ieri.
- Și tu ești... - Eu? Mă cheamă Calogero.
- Ca...? - Calogero.
- Ce fel de nume e ăsta? - Italian. Sicilian, de fapt.
- Familia mea e din Sicilia. - Sicilia?
Știi unde e Italia? E cizma care coboară,
și insulița de alături care pare că ia un șut? Aia e Sicilia.
- Îmi plac italienii. - Da?
- Aștepți pe cineva? - Da.
Deci așa... Bine. Eu o să plec.
Stai!
Îl așteptam pe fratele meu. Uneori, mergem acasă împreună.
Dacă nu te deranjează, te pot conduce eu.
Bine. Locuiesc pe bvd. Webster. E în regulă?
Nicio problemă. Hai, să mergem.
Deci îl așteptai pe fratele tău?
- Grozav. - Ce e așa de grozav?
Ce e grozav? Nu știu, e doar grozav.
- De unde ai pălăria? - Ce, nu-ți place?
Arată cam ciudat. Poate ar arăta mai bine un pic aranjată. Ține astea.
- Ai niște ochi foarte frumoși. - Mulțumesc. Și tu.
Da. E mai bine.
- Deci... vrei să mergi la cinema? - Vrei să mergi la film cu mine?
- Da. Ți-am zis că-mi plac italienii. - Vrei să mergem acum?
Nu. Bineînțeles că nu. Mâine? La 6? Ne întâlnim în față.
Bine. Am să te aștept aici până mâine.
Scuză-mă.
Adică, ne întâlnim mâine în fața cinematografului.
Bine.
Scuză-mă dacă spun lucruri aiurea, dar sunt foarte emoționat.
Nu spui lucruri stupide. Te descurci bine.
Așa crezi?
- Deci, de unde ești originară? - Brooklyn.
- Care zonă? - East New York.
- Unde e asta? - Departe, tare departe.
Am niște rude acolo, dar de zona asta n-am auzit.
- Serios? - Da.
- Bănuiesc că sunt tot italieni. - Da.
Îmi imaginam.
- Care e numele tău de familie? - Williams. Ușor și simplu.
- Jane Williams. - Da.
- E un nume ușor de pronunțat. - Da.
Nu pot să spun același lucru despre al meu.
Stai. Ia să-ncerc...
- Calogero... Anello? - Da.
- Am nimerit-o. - Prietenii îmi spun C.
Păi, îmi place mai mult Calogero.
Cărțile astea sunt tare grele.
De asta mă și bucur că le duci tu.
Păi...
Cred că până aici merg.
- M-am simțit bine. - Și eu.
- Cred că ești foarte drăguț. - Mulțumesc. Și tu.
Mulțumesc.
Îmi pare rău că nu te pot conduce până acasă.
Nicio problemă. Locuiesc pe următoarea stradă.
- Deci, ne vedem mâine? - Mâine.
- Mâine seară la 6? - Te descurci din ce în ce mai bine.
Voiam doar să verific.
Ei bine...
- Pa. - Pa.
Ce e, bă? Alb nenorocit!
- Cinci. - Șapte.
- Nouă.
- Șapte. - Zece!
- Ai arătat degetele târziu. - A fost târziu, Mario? Spune-i.
- Nu știu. - Ce tot spui?
Ăsta câștigă mereu!
O să-i fac un malochhio și n-o să mai câștige.
Ce mama naibii?
Cioroii ăștia nu se pot plimba prin cartierul lor?
De ce nu-i lași în pace?
Ce e cu tine și negrii ăștia în ultima vreme?
- Nu deranjează pe nimeni. - Mă deranjează pe mine.
Pe mine nu mă deranjează.
Ăsta e cartierul nostru, cioară nenorocită!
Hai să caftim ciorile astea!
Plecați dracu' din cartier!
Cioară împuțită!
C, vino-ncoace!
Apucă-l și trage-i!
Stai jos! Nu vreau să-ți fac rău. Stai jos!
Pe el! Pe el!
Nenorocitule!
C, ce faci? Dansezi cu el?
Copii, plecați de aici, țicniților! Vin caralii! Fugiți!
Îi văd! Plecați! Se văd luminile!
Hai, lasă-l în pace! Au chemat poliția!
- Ce dracu' faci? Îl omori! - Nu-mi pasă! Vreau să-l omor!
Vin polițiștii!
Nu ți-am zis că Unsurosul aduce numai necazuri?
Da, dar e prietenul meu.
E prietenul tău. Eu sunt prietenul tău, copile.
Te lași implicat în mizeriile astea. Puștii ăștia îți aduc belele.
Gândește pentru tine.
Asta și fac. Chiar mă gândesc, dar îi urâm pe oamenii ăia.
Adică, nu-i urăsc, da' știi tu...
Ce oameni? Ce tot spui? Ce e în capul tău?
- Am întâlnit fata asta. - Da, și?
Îmi place de ea, dar nu e albă. E de pe bvd. Webster.
- E de culoare? - Da.
Și îți place?
Da, dar nu vreau să-i aud pe băieți...
Dă-i naibii!
Jumătate din ei vor muri sau vor intra la zdup. Nimănui nu-i pasă.
Contează ce e bine pentru tine și ce simțiți unul pentru altul.
Să-ți zic ceva.
Când sunteți singuri amândoi, noaptea, sub cearceafuri,
asta e tot ce contează, C. Fă ce-ți spune inima.
Să-ți mai zic ceva.
Ți se permite să ai în viața ta doar de 3 femei adevărate.
Apar ca marii boxeri, o dată la 10 ani.
Rocky Marciano, Sugar Ray Robinson, Joe Louis.
Uneori, le întâlnești pe toate trei.
Eu le-am întâlnit pe toate trei când aveam 16 ani. Se mai întâmplă.
Ce poți să faci? Asta e viața.
Să-ți mai zic ceva. Fata asta... Poate că ea o să te stimuleze.
Poate ea e prima.
Mulțumesc mult, Sonny. Cred că o să încerc cu ea.
E fată bună?
Nu știu. Am cunoscut-o abia ieri, dar eu așa sper.
- Mâine, poți să iei mașina mea. - Nu dai nimănui mașina ta.
Ți-o împrumut ție. Vreau să faci o impresie bună. Apoi faci un test.
Testul lui Mario?
Mario e nebun. De ce pleci urechea la el? Faci testul meu, cu ușa.
- Testul cu ușa? - Fii atent.
Oprești mașina unde o iei, da? Înainte să cobori, blochează ușile.
Ieși din mașină, te duci lângă ea, o aduci la mașină.
Descui ușa și i-o deschizi. O lași să urce, apoi închizi ușa.
Ocolești mașina prin spate și te uiți prin geamul din spate.
Dacă nu se întinde să deblocheze butonul, ca să poți urca, o lași.
Pur și simplu?
Dacă nu se întinde să deblocheze butonul, ca să poți urca și tu,
înseamnă că e egoistă. Și n-ai văzut decât vârful aisbergului.
O lași. Îi dai papucii rapid.
Și toate lucrurile alea frumoase pe care mi le-ai spus,
să fac ce-mi spune inima, că asta e tot ce contează,
să-mi găsesc pe cineva care să mă stimuleze?
Ea ar putea fi una dintre femeile adevărate.
Aiureli! Testul cu ușa, asta se pune. Îi dai papucii rapid!
- Îi dau papucii? - Da.
Îi dau papucii?
- Tată, pot să te întreb ceva? - Da.
Vreau să aud părerea ta. Îl știi pe Joey Orso de la capătul străzii?
Da.
M-a întrebat ce cred eu dacă el ar ieși cu o fată de culoare.
Tu ce părere ai?
Ce are, nu-și poate găsi o fată albă?
Nu ăsta e răspunsul, tată. Care e problema?
Eu mă înțeleg bine cu toată lumea care urcă în autobuz,
dar când vine vorba de însurătoare,
eu zic să ne căsătorim cu cei din rasa noastră.
- Dar n-am prejudecăți. - Nu zice așa, că ai.
Ce-ai zice dacă eu aș ieși cu o fată de culoare?
N-ai face așa ceva niciodată.
Nu se știe niciodată. Poate fi una dintre femeile adevărate.
În viață ți se permite să întâlnești doar 3 femei adevărate.
- Cine ți-a zis asta? - Joey Orso.
- Joey Orso? - Da.
Spune-i că, uneori, în clipele de maximă dorință,
capul mic îi spune capului mare ce să facă
și că cel mare ar trebui să se gândească de două ori.
Bine.
Ai grijă.
Te simți bine?
Nu. Fratele meu a fost bătut în cartierul tău.
Ce spui?
Ieri, niște băieți italieni l-au bătut în cartierul tău.
- Și ce legătură are asta cu mine? - Ai fost acolo?
- Nu, n-am fost. - Calogero, te rog, nu mă minți!
Jane, îți spun adevărul. N-am fost acolo.
Bine, o să vedem cine minte. Fratele meu e în mașină.
I-am zis că mă întâlnesc cu un italian, așa că a venit cu mine.
Te-a recunoscut și a spus că și tu l-ai bătut. Tu l-ai lovit în față.
Nici nu l-am atins pe fratele tău. Îți jur pe Dumnezeu. Nu l-am atins.
Bine, vom vedea. Willy!
Ne vom lămuri acum.
Da, el este.
El este.
- Tu mi-ai făcut asta. - Nu ți-am făcut nimic.
- Ba da! - Nu ți-am făcut nimic.
- Willy, ești sigur că el este? - Categoric.
Te rog, nu-l crede. Jur că nici nu l-am atins.
- Deci ai fost acolo. - Da, dar n-am făcut nimic, crede-mă.
M-ai mințit. Ai spus că n-ai fost acolo.
Jane, jur, ceilalți l-au bătut. Eu am încercat să-l ajut!
Atunci cum de am ochiul așa?
Ceilalți te-au bătut. Eu am încercat să te ajut.
- Aiurea! - Știi bine că n-am făcut nimic.
- Și de ce dracu' erai deasupra mea? - Încercam să te ajut.
- Tu ai fost! - Eu am fost singurul care te-a ajutat.
- Tu ai fost, nenorocitule! - Așa îmi mulțumești?
- Du-te dracului! - N-am făcut nimic!
- Ba da! - Să ți-o trag, cioroi împuțit!
Vezi ce-ți spuneam? E la fel ca ceilalți.
Cum de-ai venit așa repede?
Cheile sunt în mașină. Trebuie să plec.
- Stai. Spune-mi ce s-a întâmplat. - N-a mers. Te rog, trebuie să plec.
- Ce s-a întâmplat cu fata? - N-a ieșit cum trebuie.
- Mergi cu noi la curse? - Nu vreau să vorbim. Tre' să plec.
- C, ești sigur? - Poate altă dată, Sonny.
Haideți.
Luăm mașina mea. Bobby, tu conduci.
- De ce conduceai mașina lui Sonny? - Ce vrei spui?
Te-am văzut conducându-i mașina, și nu-mi place.
- Tată, n-am chef de asta. - Nu-mi pasă.
Ai fost prezent la bătaia cu motocicliștii și la bătaia din bar.
Nu vreau să te mai duci la bar.
Ce puteam să fac? Să fug? Să creadă oamenii că n-am inimă?
Crezi că lor le pasă dacă tu ai sau nu inimă?
Ce te face să crezi că ești atât de special?
- Nu-l cunoști pe Sonny. - Nici nu e nevoie.
Știu cum gândește. Dacă greșești, te va face să suferi.
Te înșeli. Sonny are încredere în mine.
Omul ăla n-are încredere în nimeni. Încearcă să realizezi asta.
De câte ori să-ți spun că oamenii nu-l respectă, ci se tem de el?
E o mare diferență. Dacă vrei să fii cineva,
muncește ca să trăiești și ai grijă de familia ta.
Așa, întoarce privirea...
Tu ești singurul meu fiu. Eu îți vreau doar binele.
Cel mai trist lucru în viață e talentul irosit...
- Nu mai vreau să aud asta. - Nu vrei? Ba o să auzi.
Se poate să n-am bani n-am un Cadillac,
dar nu mi-e frică de nimic, sunt mândru de ceea ce fac.
- Părinții mei au venit aici cu nimic. - Și au murit fără nimic.
Să nu îndrăznești să nu-ți respecți bunicii! Mă auzi? Greșești.
Au încercat să-mi ofere o viață mai bună, și eu încerc la fel pentru...
Ce viața mai bună? N-avem nici măcar o mașină, nu avem bani, nu avem nimic.
Nu te răzbuna pe mine pentru că ești șofer de autobuz!
Ăla care muncește e un fraier!
C, uite ce-au făcut cioroii clubului nostru.
Îți vine să crezi ce curaj au în ei? Au aruncat cu ouă în club.
Hai în mașină, mergem să-i mătrășim.
Hai în mașină!
- Uite-i pe Sonny și Jimmy. - Rahat!
Dă înapoi! Hai să ne cărăm!
Ce se întâmplă, Sonny?
După ce mi-ai luat mașina, unde te-ai dus?
Am condus puțin și apoi m-am dus s-o iau pe Jane. De ce?
- Chiar există o Jane? Vorbește! - Ce e, Sonny?
După ce ai lăsat mașina, nu mai pornea. Am ridicat capota
și am găsit ceva la motor. Nu mai pornea.
Zi-mi cum a ajuns chestia aia acolo și pe unde ai fost cu mașina mea?
- Îmi amintesc. Am luat-o... - Da...
M-am dus la școală. Am încuiat ușile cum mi-ai spus.
Nu mă minți! Unde ai fost cu mașina mea?
N-am făcut nimic, îți jur! Sonny, te rog!
- Nu mă minți! - N-am făcut nimic!
Îți jur că am fost la școală și atât!
Jur pe Dumnezeu! De ce să-ți fac rău? Ești ca un tată pentru mine.
Calogero!
Hei!
Calogero! Ce s-a întâmplat cu fiul meu?
Vezi-ți de autobuzul tău și fă pași de aici!
Dacă mă mai atingi o dată, te bag în pământ!
Data viitoare, află mai întâi ce s-a întâmplat și apoi deschide gura.
C!
Vino aici!
Ce s-a întâmplat cu tine și Sonny?
Nimic. Nu vreau să vorbim despre asta.
Nu-ți face griji, am împrumutat-o.
Mergi mai încet! Mergi naibii mai încet!
Nu vreau să fiu săltat înainte să ajungem acolo.
Știu eu ce fac. Nu conduc degeaba.
Mergi prea repede și suntem într-o mașină furată. Mergi mai încet.
Du-te dracu' cu tot cu mașina asta furată! Știu ce fac. Lasă-mă.
- A ce miroase? - Le-am pregătit cioroilor un cocteil.
- Ia uite ce frumuseți. - O să-i învățăm minte.
Ne ducem acum acolo ca să terminăm treaba.
O să vadă ei dacă mai aruncă cu ouă în club.
Ralphie, ia arma asta.
- De ce nu mi-o dai pe aia mare? - Ia-o pe-asta și taci naibii!
O să-i mătrășesc pe nenorociți! Nu pot să-i sufăr. Îi omor!
- Ralphie, ce faci cu țigara aia? - Șezi blând? Ce dracu'?
Cocteilurile sunt chiar la picioarele tale.
Mă crezi dobitoc? Relaxează-te! Știu ce fac.
Abia aștept să le văd mutrele. Abia aștept.
Toți zâmbeau. Și eu zâmbeam, dar înăuntrul meu muream.
Voiam să renunț, dar nu puteam să ies din mașină.
Ce era să le zic? "Lăsați-mă să cobor, mi-e frică. Sunt un laș"?
Nu m-aș mai fi putut întoarce în cartier.
M-ar fi numit "derbedeu", "potaie", "javră".
Ar spune că n-am inimă. Auzeam vocea tatei în minte.
"N-o da în bară, fiule. Oamenii ăștia or să te rănească."
"Nu-ți irosi talentul, băiete."
Apoi auzeam vocea lui Sonny. "Ai grijă, C. Fii calm, C".
Cineva a tras apa la budă și eu mă duceam odată cu apa.
Vor să mai arunce cu ouă în club? O să le oferim surpriza vieții lor.
- C, ieși din mașină! - Sonny, haide, e cu noi.
- Tu vezi-ți de treaba. C, coboară. - Sonny, e cu noi.
- Nasul meu. - Mișcă!
Pentru ultima dată vă spun: lăsați-l pe puști în pace.
Nu-mi vine să cred. După atâta vreme, nu poți avea încredere în mine?
- Ascultă, nu e vorba de asta... - Nu, nu ascult!
Nici nu crezi că a existat o Jane.
Nu crezi că bomba putea fi în mașină dinainte,
și eu și Jane puteam să fim morți? La asta nu te-ai gândit?
- N-ai încredere în nimeni? - Nu.
- E un mod oribil de a trăi. - Pentru mine, e singurul mod.
Nu și pentru mine.
- C, te-a căutat o gagică faină. - Când a plecat?
Adineauri. Dacă te grăbești, o ajungi din urmă.
- Vino-ncoace! - Ți-am spus.
- Vrei să mă duc să-l aduc? - Nu, lasă-l în pace.
Jane!
Bună. Fratele meu mi-a spus adevărul, că ai încercat să-l ajuți.
- Ți-am spus eu. - Știu, dar s-a răzbunat pe tine.
- Nu-i nimic. Înțeleg ce simte. - Mă bucur că înțelegi.
La ce te uiți? Vezi-ți de treburile tale! Intră în casă!
Nu-i nimic. Lasă-i să se uite. Dă-mi mâna.
Haide, dă-mi mâna.
Mă bucur că ai venit.
- Mi-ai lipsit. - Și tu mie.
Ești frumoasă.
Încetează.
Nu, chiar cred asta.
Vreau să fiu cu tine. Nu-mi pasă ce zic ceilalți.
- Pot să te sărut? - Sigur.
Ăsta nu e un sărut.
Ăsta e un sărut.
Știi să faci sos?
Poftim?
Știi tu, sos pentru macaroane.
Taci.
Îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat. Fratele meu n-a vrut.
Fratele tău! Unde ți-e mașina? Dă-mi cheile! Trebuie să mergem!
- Ce vrei să spui? - Trebuie să ajungem acolo.
Este!
Știam eu că ești una dintre cele adevărate.
- Ce adevărate? Ce tot spui? - Lasă. E o chestie italiană.
Hai, mai repede! Întoarce aici.
Du-te prin față!
Ce naiba fac ăștia aici?
Sfinte Sisoe!
Ieși! Afară!
Aveți grijă!
- Ce s-a întâmplat? - Nu știu.
- Au sărit în aer niște albi. - Ticăloșii!
Willy! Ești bine?
Da, sunt bine.
S-au dat cocoși aici, acum au ajuns precum pâinea albă prăjită.
Arată mai bine acum, nu?
Ți-au lăsat ceva în portbagaj. Ai face bine să te uiți!
Pleacă naibii de aici!
Pleacă din cartierul nostru, fricosule!
Nu mai spune nimic!
Pleacă dracu' din cartier!
Uneori, când mă gândesc la asta,
nu știu dacă ar trebui să fiu bucuros sau trist.
Bucuros pentru că eram în viață
sau trist pentru că prietenii mei erau morți.
Dar știu că eram recunoscător, îi eram recunoscător lui Sonny.
Sonny!
Jane, trebuie să plec.
- Ești în regulă? - Da, omule.
Îmi pare rău.
- Jigodie albă! - Ardeți-ar fundul!
Jane, nu înțelegi. Tre' să plec. Am fost și eu în mașina aia.
Pleacă odată! Băieții încep s-o ia razna.
La ce dracu' te uiți?
Dă-o dracu' și pe cățeaua aia!
Du-te!
Pleacă naibii din cartierul ăsta!
El mi-a salvat viața.
Trebuia să-i spun.
Voiam să-i mulțumesc lui Sonny. El îmi salvase viața.
C, îți jur că bunica tot bolnavă e. Îți dau banii săptămâna viitoare.
Dă-i naibii de bani!
- Eddie, știi unde e Sonny? - Cui îi pasă? Eu pierd aici!
- Ce tot mă freci? - C, e în față!
- Sonny! Sonny! - C, hai aici!
- Sonny! - Lăsați-l să treacă! Vino aici!
Tot ce puteam să văd erau niște fețe mari, zâmbitoare.
Deodată, printe ele, am zărit una.
Nu-mi dădeam seama de ce mă tot uitam la tipul ăsta.
Apoi am înțeles... Nu zâmbea.
Nu-l vedeam decât pe tipul ăsta,
și nimeni în afară de mine nu-l observase.
- Haide, C! - Nu!
Cheamă o ambulanță! Ce faci?
Tiipul care îl omorâse pe Sonny,
era fiul celui pe care el îl omorâse acum 8 ani în fața casei mele.
Erau flori peste tot. Mafioții au un fix cu florile.
Ei cred că acela care trimite cel mai frumos aranjament floral,
aceluia îi pasă cel mai mult.
- John și Anthony din Detroit. - Salut. Ce mai faceți?
Era exact cum spunea Sonny.
Nimănui nu-i păsa.
Îmi pare rău C, dar acum trebuie să închidem.
- Jerry, pot să mai stau puțin? - Bine, sunt în biroul meu.
Ce faci, Sonny?
Nu așa de bine, este?
A trecut testul. Asta am vrut să-ți spun.
Ar putea fi prima mea adevărată femeie,
și am de gând să fiu cu ea. Îți mulțumesc că m-ai ajutat.
Vreau să-ți mulțumesc că mi-ai salvat viața. N-am mai șansa să-ți spun.
Toți au murit. Unsurosul, Aldo, Mario, Ralphie. Toți.
Scuze. Credeam că sunt singur. Gândeam cu voce tare.
Nu-i nimic. E de înțeles.
Îl vezi pe omul ăsta? Era un om bun. Mi-a salvat viața.
Da?
- Tu ești copilul lui Lorenzo? - Da.
- C, da? - Da.
- Sonny mi-a povestit de tine. - Îmi pare rău, nu te cunosc.
Mă numesc Carmine. Eu și Sonny eram prieteni de multă vreme.
Mi-a salvat și mie viața.
Nu-ți amintești de mine, este?
Acum mulți ani?
În fața casei tale?
De asta nu-ți amintești?
Da. Bâta de baseball. Te-a lovit cu bâta, nu?
Da, îmi amintesc. Am fost acolo. Am văzut totul.
Știu, puștiule. Sonny mi-a spus ce ai făcut.
Ascultă, am fost plecat, dar acum voi rămâne aici,
să am grijă de lucruri, pentru o vreme.
Dacă ai nevoie de ceva, poți să mă cauți la bar, da?
N-o să mai trec o vreme pe acolo, dar, oricum, mulțumesc.
Bine, înțeleg.
Disputa aia chiar a fost din cauza locului de parcare?
Nu.
Nu uita, dacă ai nevoie de ceva, mă cauți la bar.
- Orice. - Bine.
La revedere, puștiule.
Tată, ce cauți aici?
Am venit să-mi iau rămas-bun de la prietenul tău.
- Ești bine? - Da.
Tată, îmi pare rău dacă te-am făcut să suferi vreodată.
Nu-i nimic. Totul va fi bine.
Sonny, vreau să-ți mulțumesc că i-ai salvat viața fiului meu.
Nu te-am urât niciodată. Cred că...
Am fost supărat pe tine fiindcă l-ai ajutat să se maturizeze mai repede.
Fie ca Domnul să aibă milă de sufletul tău.
O să aștept aici.
Sonny, ai auzit?
Tata nu te urăște.
Nimănui nu-i pasă, ziceai?
Pe asta n-ai nimerit-o.
Talent irosit.
Ne mai vedem, Sonny.
Hai acasă, C.
Sonny și tata îmi ziceau că o să înțeleg când o să fiu mare.
În sfârșit, am înțeles. Am învățat ceva de la acești doi bărbați.
Am învățat să primesc și să ofer dragoste necondiționat.
Oamenii trebuie acceptați așa cum sunt.
Și am aflat care e cel mai mare dar:
cel mai trist lucru în viață este talentul irosit,
și alegerile pe care le faci îți pot schimba viața pentru totdeauna.
Poți să întrebi pe oricine din cartierul meu,
și îți vor spune că asta este doar o altă poveste din Bronx.
RETAIL SUBTITLE Driv3r @ Titrări.ro