Fi, Fi, Fo, Fum
Nu-ntreba de tunet acum
Nu-ntreba de ce fug cornutele
Şi nici de ce-au amuţit paserile
Vino acasă, printre ai noştri
Căci Albionul geme de monştri!
Jack, nu te-ai culcat încă?
Îmi pare rău, tată.
M-au trezit uriaşii.
- Jack, e doar o furtună. - Mama spunea
că uriaşii făuresc tunetele.
Uite.
Unde ai găsit-o?
Printre lucrurile ei.
Îmi citeşti tu restul?
Bine.
Unde am rămas?
Călugării încercau să-L găsească pe Dumnezeu şi au făcut...
Seminţe vrăjite.
Mi-am amintit.
"Din seminţe scoase din păstaia vrăjită,
călugării crescură un vrej la Dumnezeu să-i trimită.
Şi crezând c-au ajuns
la a raiului poartă,
Acolo-şi găsiră cea mai cumplită soartă.
Căci între cer şi pământ
se-ntindea
Tărâmul uriaşilor: Gantua!
Găsind astfel calea către-al nostru tărâm,
Uriaşii coborâră, năpastă-aducând.
Luând pildă rea de la hulpavii regi,
Prinseră gust
a prăda sate-ntregi.
Însă gustul care-i făcea să se lingă pe bot..."
"Fu gustul de oameni,
sânge, oase şi tot".
E revoltător.
Ţi-e frică, Isabelle?
Nu mi-e frică de uriaşi.
Nici măcar de liderul lor, uriaşul monstruos,
cu două capete?
Citeşte mai departe, mamă. E doar o poveste.
Aşa să fie?
"Regele Erik
ceru călugărilor ca prin vrăjitorie
Să caute-o cale
pe uriaşi să-i domine.
Inima unuia ei topiră,
Puseră un strop de magie
Şi o coroană de preţ făuriră, Fără seamăn în împărăţie".
Coroana magică a regelui.
Asta e partea mea preferată.
"De cum regele luă coroana în mâini,
Uriaşii smeriţi căzură-n
genunchi.
Îi trimise înapoi pe vrejul cel lung,
Prizonieri sunt acum între cer şi pământ.
Erik tăie calea
dintre noi şi uriaşi".
"Şi pacea reveni la el în regat.
Rămaseră doar
boabele vrăjite
Şi le păstră bine, toată viaţa, închise.
Când Erik apuse şi se-ntoarse-n pământ,
Luă coroana şi boabele
cu el în mormânt".
"Oasele regeşti acum au putrezit
Şi adevărul în legendă a pierit".
Aşa s-a zvonit.
Dar dacă revin uriaşii?
Nu va fi cazul, fiule.
- Dar şi dacă vin? - Jack...
Va trebui ca străjerii regelui
- ...să-i mai scurteze niţel. - Atunci vreau să mă fac străjer.
De voinţă nu duci lipsă,
însă străjerii regelui trebuie să aibă
sânge nobil. Prin vinele noastre curge sudoare şi ţărână.
E doar o poveste, Jack.
Uriaşii nu sunt adevăraţi.
Dar regele Erik a fost adevărat.
Aşa este.
Într-un fel, e încă printre noi.
- Eşti sânge din sângele lui. - Ştiu unde e îngropat.
În catacombele regale? Văd că ai avut
ceva aventuri.
- O să fiu pedepsită? - Deloc.
Vreau să ai parte de aventuri.
- Astfel, vei fi o regină mai bună. - Cum?
Vei şti cum se învârte lumea.
Şi când vei fi regină, vei putea face lumea un loc mai bun.
Acum culcă-te.
Vise plăcute,
Isabelle.
Pe aia las-o.
Bine.
Acum culcă-te.
Ieşim la câmp înaintea zorilor.
Tată?
Ştii sigur că uriaşii nu sunt adevăraţi?
Nu.
"Ochii pizmaşi pogoară iar
peste-Albionul secular.
Duşmanul se jură şi jură spre lume
Că uriaşii vor reveni şi atunci vor rămâne.
Vor căuta război
şi acum vor răzbi.
Pe-ale lui Erik vlăstare
le vor mânca de vii!"
JACK ŞI URIAŞII
DUPĂ ZECE ANI
Jack,
după ce vinzi calul la târg,
îngrijeşte-te de buruienile din spate.
Încă puţin şi înghit casa.
O să mă ocup, unchiule.
- Jack? - Da, unchiule?
Nu te lăsa abătut de la treaba ta.
Haide, nu te uita aşa la mine.
Nu te-aş vinde, dar nu am de ales.
Cal şi căruţă de vânzare! Un singur preţ pentru amândouă.
Le dau cu părere de rău.
Cal şi căruţă?
ERIK CEL MARE
Fi, Fi, Fo, Fum
Nu-ntreba de tunet acum
Nu-ntreba de ce fug cornutele
Şi nici de ce-au amuţit paserile
Vino acasă,
printre ai noştri
Căci Albionul geme de monştri!
Înseninaţi-vă pe dată!
E regele Erik
şi coroana-i fermecată!
Salutare!
Sunt Eric cel Mare.
- Bine ai venit, Eric! - Vreţi să ştiţi
- ...cum am învins uriaşii? - Da!
În Gantua vă spun cum fu
Dintr-un bob fermecat
un vrej crescu.
Şi de acolo unde omul n-ajunge
Coborâră uriaşii însetaţi de sânge!
Ce avem aici?
Bună, frumoaso. Cum te cheamă?
Nu e treaba ta.
Foarte frumoasă.
De unde ai asta?
De la mama.
Lăsaţi-mă, vă rog.
Du-te după ea, Badger.
Unde crezi că te duci?
- Nu-ţi place spectacolul? - Ia mâna de pe mine!
Hei! Nu aşa tratezi o...
doamnă.
Păreai prea beat ca să faci aşa ceva.
S-o lăsăm pe domniţă să plece acasă
şi poate trec cu vederea.
Ne cerem scuze. Nu căutăm belele, domnule.
Bine. Pentru că beleaua vă paşte.
Pe toţi trei.
Toţi...
E ceva în spatele meu, nu-i aşa?
Cum te cheamă?
Jack.
Ai ceva la genunchi, Jack?
Înainte!
Unde mi-e căruţa?
Mi-a văzut cineva căruţa?
Roderick!
- Roderick! - Ce?
- Te-a chemat regele. - De ce?
Prinţesa umblă din nou de capul ei.
O s-o laşi să facă aşa ceva şi după ce vă cununaţi?
După aceea, n-are decât să se arunce şi în prăpastie.
Am planuri mai importante.
Roderick,
de ce crezi că se rad în cap
călugării?
Pentru ca Dumnezeu să le citească creierul?
Asta-mi place la tine, Wicke.
Curiozitatea ta nu are margini.
Păcat...
Slavă Domnului că e încă aici.
Închide porţile oraşului.
Ia nişte oameni
şi găsiţi călugărul ăla!
Prin ordinul comandantului forţelor armate,
porţile rămân închise până voi găsi ceea ce caut!
Caut un hoţ!
Dacă n-ai furat nimic, nu-ţi face griji!
Tu! Ăla chel!
Întoarce-te, să te văd
- ...la faţă! - Ajunge! Plecaţi-vă!
El!
În genunchi!
Cal de vânzare, la un preţ bun!
E bun de căruţă,
- ...dacă aveţi. - Îţi dau zece bani.
Zece? Serios?
Am o misiune urgentă, de viaţă şi de moarte.
Bine. S-a făcut.
Nu am banii cu mine, dar îi am la abaţie.
Sunt sigur
că eşti cinstit şi prefer să-l dau pe Anser unui monah, decât
unui măcelar,
- ...dar nu pot merge acasă cu mâna goală. - Desigur. Aşa e...
Idiotule!
Vreau să le văd cheliile!
Îţi ofer chezăşie.
Boabe de fasole?
Nu sunt doar atât.
Sunt relicve sfinte
din vremuri apuse.
E fasole toată ziua.
Pentru călugării din Cloister
sunt nepreţuite. Valorează mult mai mult
de zece bani. Orice-ar fi,
trebuie să duci boabele la abaţie.
Dă-i-le stareţului Puffin şi zi-i că te-a trimis fratele Abel.
- O să te răsplătească. - Frate Abel, e doar fasole.
Fiule, boabele astea pot schimba complet lumea noastră.
Nu le pierde.
Şi orice-ai face,
nu le uda.
Opriţi
călugărul ăla!
Tu, ăla! Stai!
Puneţi mâna pe el!
Doborâţi-l!
Blocaţi ieşirea! Puneţi mâna pe el!
Stai unde eşti!
Nu mişca!
Ce mai faci, călugărule?
Îmi pare rău, Elmont.
Pentru ce, prinţesă?
Nu vreau să-ţi fac viaţa grea.
Dar uneori simt nevoia să ies de aici.
Nu cer multe
în schimbul anilor în care te-am hrănit,
te-am îmbrăcat şi te-am adăpostit.
Cu ce mă aleg eu?
Cu boabe de fasole.
Le duc mâine la abaţie şi le spun ce s-a petrecut.
Crezi ce-a îndrugat?
Era călugăr totuşi.
- Că purta mantie şi era tuns bizar? - Da.
Adică nu.
Călugării nu au bani.
Sunt călugări!
Omul te-a tâlhărit!
Jack, trebuie să te maturizezi.
Ai 18 ani.
Şi nu
o să trăiesc o veşnicie.
Majestatea Voastră...
Am uitat că n-am voie să mă mişc.
Dar nu trişează astfel?
Nu poţi să pleci aşa, Isabelle. Dacă ţi se întâmplă ceva?
- Vei fi regina ţinutului. - Aţi spus că doar regele
- ...contează. - N-am spus nicicând aşa ceva.
De ce mă obligaţi să-mi iau un soţ mai în vârstă,
pe care nu-l iubesc?
Îmi pare rău, Roderick.
Despre asta e vorba?
Majestate, staţi nemişcat.
Refuzaţi să înţelegeţi
că nu sunt o fiinţă fragilă şi neajutorată.
Ce-i semeni maică-tii...
Eşti fix taică-tu!
Cu capul în nori, bun de nimic!
O să repar lucrurile, promit.
E prea târziu.
Nu a rămas nimic de reparat.
Nu credeam că se va ajunge aici.
Lucrurile părinţilor tăi
o să ne aducă de-ale gurii câteva săptămâni.
O să fac o groază până acolo fără cal.
Nu le poţi vinde.
- Nu sunt ale tale. - Calul a fost. Şi căruţa.
Treaba era simplă. Vinde calul, cumpără stuf, repară acoperişul.
Trebuie să-ţi asumi răspunderea.
Atunci lăsaţi-mă
să vă arăt că pot fi responsabilă.
Lăsaţi-mă să cunosc oamenii pe care trebuie să-i conduc.
Lăsaţi-mă să ies fără o duzină de străjeri
pe urmele mele.
Majestatea Voastră!
Ziua în care am pierdut-o pe mama ta a fost cea mai neagră din viaţa mea.
Nu vreau să te pierd şi pe tine.
Cea mai neagră zi din viaţa mea,
când l-a răpus ciuma pe taică-tu,
fu înrăutăţită
de pacostea ce mi-o lăsă pe cap.
Dacă aş fi fost prinţ,
m-aţi fi lăsat să-mi caut calea. Mama a spus
să mă mărit din dragoste, să nu mă grăbesc.
Vă rog, tată.
Lăsaţi-mă să vă arăt că sunt în stare.
Prinţesele stau în palat,
la adăpost. Te vei mărita cu Roderick, după cum am hotărât.
Mă supun regelui meu.
Isabelle!
Ai scos ceva
- ...de la el? - Nu. Nicio vorbuliţă.
O să te întreb o singură dată.
Unde sunt?
Trebuia să le laşi unde au fost îngropate.
Sunt făurite prin magie neagră.
Odată ce întunericul simte lumina,
nu se mai opreşte
până când nu înghite tot soarele.
Nu poţi spera să-l stăpâneşti.
Nu o să te lăsăm să faci asta.
Îi datorăm asta lui Dumnezeu.
I-o datoraţi lui Dumnezeu?
Aşa deci...
Transmite-I salutări.
Nu-mi vine a crede că e aşa de încăpăţânat.
Încetişor, băiete.
Ce?
Bine, fie! Mă duc după el.
Îmi cer scuze de deranj, dar am văzut
lumina. M-am rătăcit.
Intră, te rog.
Eu sunt Jack.
Îmi pare bine, Jack.
Ce cauţi afară pe urgia asta?
Nu era aşa când am plecat. Furtuna
- ...m-a luat prin surprindere. - Şi ai văzut felinarul meu?
Da.
Călăreai singură?
Deocamdată.
Faci asta des?
E ferma ta?
Da.
Nu. Oarecum...
Eu şi unchiul suntem dijmaşi. Muncim pământul.
Şi cărţile astea?
Sunt ale mele.
Cam neobişnuit,
- ...pentru un băiat de la fermă. - Judeci doar după
copertă?
Ce-ţi place să citeşti?
Îmi plac aventurile.
În cărţi sau în viaţa reală?
Până nu reuşesc să plec de la fermă, mă mulţumesc cu cărţile.
Şi semnul de pe faţă?
E de la o aventură?
M-am bătut azi la piaţă.
Pentru ce?
Am apărat onoarea prinţesei.
Prinţesă? Serios?
Sigur n-ai citit asta în cărţile tale?
- De unde ştiai că e prinţesă? - Nu ştiam.
Avea nevoie de ajutor. Abia când au sosit străjerii
mi-am dat seama cine este.
Totul s-a petrecut într-o clipă.
Nu i-aş lua-o în nume de rău dacă nu şi-ar aminti de mine.
Tu de ce fugi?
Cine spune că fug de ceva? Poate că fug către ceva.
Caut şi eu o aventură.
Până acum, aţi dat de felinarul meu,
Alteţă.
Ridică-te, te rog.
- Probabil că mă crezi prostuţă. - Nu.
Dar aş fi vrut să...
Mai devreme,
- ...la piaţă... - Îţi mulţumesc
că mi-ai apărat onoarea, Jack.
Oricând.
Daţi-mi haina.
Până
găsiţi o aventură...
- "Uriaşii din Gantua". - Mi-o citea tata.
Mie îmi citea doar mama.
Sper să găsiţi ceea ce căutaţi, Alteţă.
Spune-mi Isabelle.
Isabelle.
Isabelle!
Jack!
Nu!
Ajutor! Repede!
Scoate-mă de-aici!
Jack! Te rog!
Nu!
Jack! Te-ai întors!
Nu, nu. Nu!
Ce s-a întâmplat?
Înălţimea... Nu mă omor după înălţimi.
Stai că vin!
E blocat!
Ţine-te!
Nu!
Jack!
Ce caută brăţara fiicei mele la tine?
Jos!
Nu am furat-o!
Mă jur. A venit la mine acasă, căutând adăpost.
Am vrut să o ajut, Majestate. Şi apoi...
Şi apoi?
S-a întâmplat asta.
Ia stai. Te recunosc de la piaţă.
Te cheamă Jack.
- Ridicaţi-l. - Boabele...
Şi unde ţi-e
casa, Jack?
Elmont,
adună un grup de oameni destoinici ce ştiu a se căţăra.
Da, sire.
Aş vrea să-i însoţesc.
Cu tot respectul, lord Roderick,
e o misiune ce se anunţă grea. Lăsaţi-i pe profesionişti.
Majestate, vreau să-mi dovedesc vrednicia iubitei mele.
Şi Majestăţii Voastre!
- Prea bine. Adu-o înapoi. - Jack!
Opreşte-te!
Jack! Ce-ai făcut?
Cine e acest om?
Unchiul meu.
Majestate,
mă ofer voluntar.
- Jack! - Majestate, vă rog.
Să ne aducem soţiile şi ţiitoarele, dacă tot ne-am apucat.
Să nu...
Să nu ne grăbim. Ar trebui să-l luăm cu noi pe tânăr.
El a văzut ce s-a întâmplat şi poate elucida misterul.
- Majestate... - Roderick are dreptate.
Ne poate fi util.
Mergeţi. Dumnezeu să vă ajute să-mi aduceţi înapoi fiica.
Rămâneţi în şir,
soldaţi!
În cealaltă parte a copacului. Daţi-vă înapoi.
Vă rog.
Înapoi.
Ce crezi
că e acolo?
Eu nu sunt un om superstiţios, Jack.
Eu nu presupun. Mă pregătesc pentru orice.
- Uriaşi, de exemplu? - Nu, pentru tot ce este real.
Ţi-e frică
de înălţime?
Mi-e frică să nu cad.
Atunci ai grijă să nu cazi.
Bun sfat.
Mulţam!
Să-i dăm bătaie, flăcăi!
Sper că nu faci asta
cu scopul de a o impresiona pe prinţesă.
Ce? Nu.
Bine.
Că ar fi în zadar.
Chiar dacă
evită mariajul cu lordul Roderick, legea
îi interzice să se mărite cu un om de rând.
Pe curând.
E rândul tău.
Hai, Jack, nu e departe.
Haide!
Vrei să te învăţ o şmecherie?
- Nu. - Când mi-e frică,
îmi închipui o prăjitură mare,
care pluteşte în faţa mea.
Excelent. Mulţumesc.
Ca o recompensă care mă aşteaptă, chiar în faţă.
Am înţeles.
O vezi?
Nu prea.
Atunci du-te după ea!
Crawe.
Sunt mort?
Nu încă.
- Ajută-ne! - Drace!
Trage-ne!
Ajutor!
Wicke! Wicke!
E timpul
să scăpăm de balast.
Ajutor!
Wicke,
ce faci?
Nu! Te rog!
Ce se petrece acolo?
Nu! Te rog!
Îmi pare rău, flăcăi!
Roderick, ce se petrece?
S-a rupt
frânghia!
Au căzut cu toţii!
Isabelle...
Ia te uită...
Nu e în casă. Doar aici se mai putea duce.
Dacă cobora,
o vedeam.
Nu a coborât. A urcat.
- De ce-ar face asta? - Poate îi era frig.
Sau foame.
Sau căuta o aventură.
Crawe.
Bald.
Mulţumesc, dle.
Asta-i tot ce ai?
Proviziile au căzut odată cu oamenii mei.
Unde sunt boabele de fasole?
Milord?
Trei oameni din Cloister
pot face să dispară o persoană.
Comandantul forţelor armate, Marele Stolnic
şi Marele Sfetnic. Din păcate pentru tine,
eu deţin toate aceste titluri.
Haide.
Hai!
Haide!
Să nu scoţi o vorbă. Altminteri, tu şi unchiul tău...
Crawe? Ea e, nu?
Sigur că ea e. Isteaţă fata...
- Isabelle? - Să găsească drumul înapoi.
Ţineţi pasul cu noi, altfel vă lăsăm în urmă!
Trageţi cu toţii!
Trage!
- Înălţaţi! - Trage!
Poate că a alunecat.
Da.
Poate că au alunecat cu toţii.
Încă un semn. Nu l-a terminat.
Ceva s-a întâmplat aici.
Isabelle!
- Isabelle! - Isabelle!
Am o presimţire tare proastă, Crawe.
E o fată descurcăreaţă. O s-o găsim.
S-a ascuns aici.
- Cred că a luat-o ceva. - De ce ai crede asta?
Eu i-am dat cartea asta. Şi priviţi crengile alea rupte.
Crawe.
Ceva mare a tras-o de acolo.
- A dat de necaz. - Bald,
mergi cu Wicke şi Roderick.
Luaţi-o pe sus. Noi continuăm pe aici.
Nu intraţi în confruntări inutile. Trebuie s-o găsim
pe prinţesă şi s-o aducem înapoi.
Trebuie să presupunem că ne aflăm pe teritoriu ostil.
Şi că toate poveştile auzite
de la taţii voştri sunt adevărate.
Noroc.
Vă e foame cumva?
- Elmont! - Staţi.
Elmont!
Cuţitul! Nu ajung la el!
Cuţitul. Apucă-l.
Haide, tai-o.
Haide.
Hai!
Elmont, haide!
Eliberează-ne!
Vrei să tai tu?
Aproape am reuşit.
Încă puţin.
Crawe,
ce-a fost asta?
- Ajută-mă să cobor. - Jack.
Ieşi de-acolo, copile!
Ieşi mai repede!
Va trebui să ocolim.
Domnia Voastră, odihniţi-vă.
Mă duc să cercetez creasta, să găsesc un loc de traversare.
Eşti prea bun. Mulţumesc.
Uite-o pe Isabelle!
O vezi?
Acolo.
Unde?
Te vedem, draga mea!
- Venim, dragostea mea! Chiar acolo! - Unde?
E teafără?
- Roderick? - Da.
De ce ţipă oamenii înainte să moară?
Cred oare că-i ajută la ceva?
Lasă-mă jos! Roderick!
Crezi în Dumnezeu?
Ia spune.
Desigur.
Vrei să-L cunoşti?
Nu încă.
Atunci răspunde la întrebări.
Cum ai ajuns aici?
Nu răspund.
Ştiu
ce s-ar întâmpla dacă v-aş spune.
Ştii şi ce se întâmplă dacă nu ne spui.
Unde sunt
ceilalţi?
Am venit singură.
Ne crezi proşti?
Pe tine te urmează mulţi.
Eşti urmaşa lui Eric cel Groaznic, nu-i aşa?
Nu-i aşa?
Eric cel Mare?
Asta s-a petrecut demult.
Am ajuns
deja legendă?
I-am
uitat
chipul.
I-am uitat
sunetul vocii.
Dar nu uităm niciodată
un miros.
Sângele te trădează... Alteţă.
Alteţă...
Fraţii mei...
În sfârşit, oamenii au revenit.
Sunt mai urâţi decât ştiam.
Şi printre ei,
vine sânge din sângele
duşmanului nostru,
Eric cel Groaznic!
Erik.
- Salutare. - Doamne...
Astăzi
vom gusta
nectarul cel dulce
al răzbunării!
Răzbunare!
Generale...
Fi, bravo ţie.
- Lasă-ne jos! - Răbdare, Crawe.
Elmont! Crawe!
Majestate!
Prinţesă!
Ce întâlnire minunată...
Mă tem că nu ne cunoaştem.
Câţi sunteţi?
Sictir, uriaşule!
Linişte, Crawe.
Cum
aţi ajuns aici?
Cum se ajunge jos?
Să-ţi stau în gât!
Crawe!
Nu! Nu!
La o parte! Vreau şi eu!
Fin!
- Ce este? - E ora mesei!
La o parte!
- Ce-ai auzit? - Am auzit că sunt trei.
- Trei? Cum au ajuns aici? - Nu ştiu.
Poate c-au învăţat să zboare ca păsările.
Sunt prea nerozi pentru asta.
Ce adevăr ai grăit...
Hai
să vedem ce-i cu zarva asta.
Spune-ne cum
aţi ajuns aici.
Altfel, o mâncăm pe ea.
Nu, generale.
Eu am găsit-o.
Numai eu am dreptul
s-o mănânc.
Ştim regulile
vânătoarei, Fum.
Dar ea e diferită!
Generalul face abuz de putere!
Nu eşti regele nostru!
Nu!
Cred că această distincţie
îmi aparţine.
Fo? Fi?
N-am avut de ales, generale Fallon.
Are...
Coroana!
Da, coroana.
Făurită din aceeaşi stâncă
din care sunt făcute şi inimile voastre.
Sunt legate în chip absolut.
Dacă renegaţi coroana,
vă renegaţi propria existenţă.
Aşa că... În...
genunchi!
Mai jos.
Şi mai jos.
Roderick!
În picioare, generale.
- Prizonieri din Gantua! - Bravo, Roderick.
Să ne elibereze de îndată.
Acum vorbesc cu uriaşii.
Apropo, draga mea...
Nunta se anulează.
Ce?
Prizonieri din Gantua,
vă aduc darul libertăţii!
Deseară vom serba,
dar mâine veţi reveni jos, cu mine
ca rege al vostru.
Mai întâi,
cucerim regatul Cloister,
apoi ţinuturile învecinate. Cu timpul, vom
încerca mitul viking că ar exista pământ dincolo de mare.
Roderick, eşti nebun?
Da. Se pare că mi s-a urcat puterea la cap.
Trădător nemernic!
În fine...
După cum spuneam,
puneţi-vă armurile,
ascuţiţi-vă săbiile
şi pregătiţi-vă cu toţii de luptă!
Atacăm în zori!
Ura! Ura! Ura!
Ura!
Termină! Daţi-ne drumul,
- ...vă rog! - Tăcere.
Nicio grijă, prinţesă. Totul va fi bine.
Jack...
Unde să pun eu asta?
Ai venit!
Te surprinde?
Suntem la mare înălţime şi tu te temi de înălţimi.
Nu mă tem, doar că nu mă omor după ele.
Fi, Fi, Fo şi Fum...
Scapă-l pe Elmont!
Îmi plac oamenii
aproape scrum.
Lui Fallon îi plac cruzi, în sânge,
Proaspăt prinşi şi încă vii...
Nicio grijă, te scot eu de-aici.
Mă descurcam, Jack.
N-am fost atent o clipă doar,
dar mă descurcam.
Au! Atenţie.
Ai grijă.
- Ia asta. - Gata.
Alese bunătăţi
Sunt pe plac la toţi
Elmont!
- Ce faci, micuţo? - Nu!
- Lasă-mă jos! - Odată mi-au adus
o ducesă.
Era destul de grasă,
dar tu eşti doar piele şi os.
Am auzit că eşti prinţesă.
Să sperăm că nu te-au răsfăţat prea tare.
Ce-i asta?
Omoară-l, Jack!
Bravo, Jack!
Bravo!
Ţine.
Mersi.
Haide.
Ştiu cum să ieşim.
Unde-i Crawe?
Câştigătorul!
Generale Entin...
M-aţi chemat, sire?
Eşti de părere să-l retezăm?
Nu am rostit nicicând asemenea vorbe.
Nu am întrebat ce-ai spus, ci
ce crezi.
Cred ceea ce văd, sire.
Şi când priveşti vrejul, ce vezi?
Văd un mijloc de a urca şi de a coborî.
Şi mă rog, ca toţi oamenii mei, ca fiica ta să afle drumul înapoi.
Şi dacă se coboară altceva mai întâi?
Ar fi un moment în care niciun om,
de la întâiul nobil la ultimul pălmaş,
nu şi-ar dori să fie rege.
Îmi pare rău, generale. Se pare că nu avem oameni în meniu.
Tu.
Eu?
Nu... Tu.
Am o treabă pentru tine.
Ce privelişte o să ai, prietene...
Va opri
- ...sângerarea. - Ce e?
Coada şoricelului. O buruiană
care creşte peste tot, dar care e utilă.
Ştii multe despre pământ.
Cred şi eu. Îl muncesc de-o viaţă.
Iar eu l-am deţinut doar.
Dacă nu fugeam, nu se întâmpla nimic din toate acestea.
Prinţesele nu-s de niciun folos.
Dacă nu fugeai, Roderick ar fi luat regatul fără veste.
E posibil ca fuga ta să fi salvat regatul Cloister.
Fiecare e bun la ceva, cu atât mai mult o prinţesă.
Trebuie să te ducem înapoi. Într-o zi, vei fi regină.
Şi de atunci, vei putea să faci lumea mai bună.
Isabelle,
imaginează-ţi câte lucruri bune poţi face.
Aceleaşi vorbe le rostea şi mama.
- S-a oprit sângerarea. - Bine.
Încotro acum, Jack?
Urmăm cursul apei. Ne va duce la margine.
E mâna lui Roderick cu siguranţă.
L-a trimis probabil,
ca să păzească intrarea.
Am o idee.
Ce?
O să-l trezim pe uriaşul adormit.
Nu-mi sună bine deloc.
E o idee tare proastă.
Ai omorât vreun uriaş până acum?
Tu ai ucis unul şi te crezi iscusit?
Nu cumva erai la cuptor acum o oră?
Gata. De cum eliberează intrarea, fugim de mâncăm pământul.
Ce?
Albine!
De ce mi se întâmplă numai mie?
Ai reuşit, Jack.
Ai reuşit.
Da.
Să mergem.
Prinţesă, Jack,
...mergeţi voi. Vin şi eu cât pot de repede.
Ce? Nu, Elmont, mergem cu toţii.
- Nu plec fără coroana aia. - Nu e asta misiunea.
Trebuie să aducem prinţesa.
Termină tu misiunea. Du-o tatălui ei. Lasă-l pe Roderick în seama mea.
Ai omorât vreodată un om?
Mergeţi.
Mulţumesc.
Poftim.
Mulţumesc că mi-ai salvat
viaţa.
Acum eşti unul dintre noi, Jack.
Sunt onorat.
Revino sănătos,
- ...da? - Aşa voi face.
Mergeţi.
Isabelle, haide.
Înainte!
Arată bine.
Generale Entin...
Sire?
Taie-l.
Dar...
Legendele sunt adevărate.
Spre binele regatului,
taie-l.
M-ai auzit?
Iartă-mă, Isabelle.
L-aţi auzit pe rege!
Îl tăiem!
Pentru cineva care nu se omoară după înălţimi,
te descurci tare bine.
Crawe m-a învăţat o şmecherie.
Ce şmecherie?
Îţi imaginezi ceva în faţă, la un braţ distanţă.
Ceva care te face fericit.
Pare simplu.
Chiar este.
Cloister...
Nu credeam că-mi va fi dor de el.
Isabelle...
Înainte să te întorci în lumea ta şi eu în a mea,
orice s-ar întâmpla, vreau să ştii că...
Ia te uită ce de lumini...
Ce fac oare?
Ne aşteaptă să ne întâmpine acasă.
Ne mai trebuie două.
- Mişcaţi căruţele! - Am înţeles!
Dă-l mai departe. Mai repede!
L-am prins.
Încetişor. Ridică-i!
Să nu se stingă flăcările!
Aduceţi nişte apă sus!
Cu toţii, fraţii mei!
Staţi.
Voi, Fi, Fo, lăsaţi-mă jos aici.
- Înălţimea Voastră. - Majestate.
Şi acum coborâm...
Ajutaţi-mă!
Scoateţi-i de-acolo.
Hai, fraţilor.
Hai, băieţi.
Mai tare. Haide!
Credeai că eşti eroul din poveste?
Nu ştii
că toţi credem asta?
Poate că nu-s eu eroul de data asta,
dar măcar voi fi aici să văd deznodământul!
Ajutaţi-mă!
Nu!
Plecaţi-vă în faţa regelui Fallon!
Trăiască regele!
Am nevoie de mai mulţi oameni.
Acum!
Ridică-te, băiete!
Hai!
La o parte!
Nu se poate!
Ţine-te bine.
Sire, repede!
Nu!
Isabelle,
ţine-te bine.
Eşti gata?
Sari!
Jack! Ţine-mă.
A ieşit mai bine decât mă aşteptam.
Adăpostiţi-vă!
Majestate...
Tată!
Isabelle!
Slavă Domnului!
Credeam că te-am pierdut.
Şi restul străjerilor?
Doar Elmont a supravieţuit,
dar a rămas să-l înfrunte pe Roderick.
De ce?
Roderick te-a trădat, tată.
Avea coroana din legendă.
Voia să stăpânească regatul folosindu-se de uriaşi.
Roderick?
I-am încredinţat regatul.
Mai rău, i te-aş fi încredinţat şi pe tine.
Iartă-mă, Isabelle.
Nu mai contează acum.
Avem drum lung până la castel. Hai să-ţi pui armura.
Unde e Jack?
Care Jack?
Cel alături de care am coborât.
Cel care m-a salvat.
Băiatul de la fermă?
Jack?
Am o vorbă cu tine.
Am trimis cei mai buni străjeri să escaladeze vrejul.
- Sunt nişte eroi, sire. - Da.
Dar tu ai adus-o înapoi pe Isabelle.
Ca rege, te pot răsplăti cu multe lucruri.
Ca tată,
nu te pot răsplăti niciodată de ajuns.
Majestate, sunteţi prea darnic.
E mai mult decât aş putea cere vreodată.
V-aţi asortat armurile. Frumos...
Eşti superbă.
Mulţumesc.
Te aşteaptă.
Dar...
Ca să-ţi amintească de mine.
Nu voi avea nevoie de ea ca să nu te uit.
Adio, Alteţă.
Jack, ţi-am spus
- ...să-mi zici... - Isabelle?
E timpul să mergem.
Nu acum.
Ce?
Ce?!
Boabă!
Sunteţi gata, fraţii mei?!
Simţiţi gustul?!
Vine tunetul.
Fi!
Fo!
Fum!
Înainte şi jos!
Să ne înfruptăm din omenire!
Dulce sânge!
Faceţi loc! Faceţi loc pentru ceilalţi!
Către Albion!
Nu uita, Fum,
- ...prinţesa e a mea. - A mea!
Mă supun regelui meu.
Da!
Anser... Mă bucur să te văd, băiete.
Ai bătut ceva drum.
Am atâtea să-ţi povestesc...
Ce s-a întâmplat?
Nimic, tată.
Bine am revenit.
Vin!
Uriaşii!
Călugării n-au mai tras clopotul ăla de...
Nu cred că l-am mai auzit până acum.
Fugiţi!
Uriaşii!
Isabelle!
Jack?
Jack!
Ce strigă?
Uriaşii!
Isabelle, fugi!
- Omorâţi oamenii! - Smulgeţi-le capetele!
Nu poţi
fugi de mine!
Tată!
La o parte!
Nu-i lăsaţi s-ajungă la castel!
Vine regele!
Ridicaţi podul!
Doar la ordinul meu!
Formaţi rândurile!
Sus, pe metereze!
Arcaşii să fie gata!
Aruncaţi păcura!
Pregătiţi-vă!
Fiţi gata!
Aşteptaţi!
Aşteptaţi...
Aprindeţi-o!
Ridicaţi
- ...podul! - Elmont, nu!
Sus cu el!
Cu toţii!
Aleargă, băiete!
Hai, Jack!
Aşteptaţi!
Hai, Anser!
Jack!
- Mai aproape! - Încordaţi!
Foc!
Fum!
Acum ce facem?
Aduceţi cârligele.
Repede!
Ridicaţi podul şi blocaţi intrarea!
Nu o să reziste mult.
Jack!
- Isabelle... - Arcaşi pe metereze!
- Prinţesă! - Elmont, ai scăpat!
- Jack, a fost cât pe ce... - Da.
- Elmont! - Majestate...
Roderick?
- E mort, Majestate. - Şi coroana?
A căzut în mâinile uriaşilor.
În formaţie!
Hai! Hai!
Trageţi!
Arcaşi pe zidul nordic!
În încăperile mele e un pasaj
care duce în vârful Turnului Cloister.
Acolo vei găsi o torţă. Aprinde-o,
să anunţi celelalte regate.
Te poţi baza pe noi, tată.
Jack...
Ai grijă de ea.
Pe aici!
- Ţineţi podul! - Toată lumea la poartă!
Haideţi! Trageţi!
Trebuie tras jos!
Ne dau de furcă, nu glumă!
Puneţi mâna pe funii!
La poartă!
Opreşte-te aici, Jack.
Pe aici, haide!
- Ce-i asta? - O scurtătură.
Duceţi balistele pe metereze! Hai!
Hai!
Mişcaţi!
Pe metereze!
Unde suntem?
În vechea criptă a familiei regale.
Apeductele astea trec pe sub tot regatul.
Mă jucam pe aici de-a v-aţi ascunselea.
- Ai mulţi strămoşi. - Ştiu.
Jefuitori de morminte?
Se pare că nu sunt singura care ştie de locul ăsta.
REGELE ERIK
Aduceţi
proptelele!
Sus!
Ce e cu voi, fraţii mei? Nu vă e foame?
Haideţi!
Ne scapă!
Haideţi, mai repede!
Hai, nu vreţi să mâncaţi? Trageţi!
Formaţie la poarta sudică! Pregătiţi-vă să încărcaţi!
Încărcaţi, ţintiţi sus!
Foc!
Luaţi balistele
de-aici!
Oameni la funii! Trageţi!
Trageţi!
Ridicaţi!
Şi trage!
Ai aflat cumva la ce sunt vulnerabili uriaşii ăştia?
Mişcaţi-vă!
Nu prea.
Seamănă cu casa mea.
Haide, Jack!
Aştepţi pe cineva?
Fugi!
Ţineţi
bine de funii!
Asta e!
Aruncaţi mai mulţi copaci!
Împreună!
Daţi-le foc!
Luaţi-le locul!
Ţineţi de funii!
Mai că simt gustul victoriei.
Mă ocup eu!
Adăpostiţi-vă!
Mirosul tău e slab, prinţesă.
E amestecat cu fum,
acoperit de pârjol.
Dar noi mirosim întotdeauna...
...frica.
Ce le mai place oamenilor să se imortalizeze...
Cred că pot trăi veşnic!
Fugi!
Isabelle, haide!
E a mea, băiete!
Jack!
Repede!
Nu!
Ai ajuns la capăt de drum,
prinţesă.
Lasă-mă jos!
Jack!
Nu!
Cine eşti?
Gack...
Jack,
pocitanie!
Ai grijă să nu dai din picioare când îmi aluneci pe gâtlej.
Nu!
Jack!
Drace...
Asta e. Sunt terminaţi.
Gata, fraţii mei. Asta e.
Toţi odată!
Acum!
Închideţi porţile!
Străjeri,
duceţi-l pe rege la adăpost!
Vezi să nu!
Formaţiune defensivă!
Poziţii defensive!
Adunarea!
Tari pe poziţii!
Simţiţi mirosul, fraţii mei?
E minunat când li se-ncheagă sângele.
Hai să-i mai scurtăm niţel!
Cum?
E ceva-n spatele meu, nu-i aşa?
Cale întoarsă făcură ale uriaşilor armate
Căci vrejurile de sabie fură retezate
Regele aboli legea ce spunea
Ca prinţesele doar nobili de soţ să ia
Se-ncinse apoi o nuntă cum nu s-a mai întâlnit
Între prinţesă şi prinţul la fermă zămislit.
Ai sărit o parte. Ce s-a întâmplat între timp?
Între timp?
S-au curtat puţin...
Nu asta.
- Ce s-a ales de coroană? - Nu ne spui niciodată
- ...ce s-a întâmplat cu ea. - Coroana?
Da. Dacă se întorc
uriaşii?
Nicio grijă. E la loc sigur.
Ne mai spui o dată povestea uriaşilor?
Bine, dar e ultima oară pe seara asta.
Fi, Fi, Fo, Fum
Nu-ntreba de tunet acum
Nu-ntreba de ce fug cornutele
Şi nici de ce-au amuţit paserile
Vino acasă, printre ai noştri
Căci Albionul geme de monştri!
Nu-ntreba de tunet acum
Nu-ntreba de ce fug cornutele
Şi nici de ce-au amuţit paserile
Îmi miroase-a sânge de englez
Fie el viu sau mort
Îi voi măcina oasele ca să-mi fac pâinea.
Era o prinţesă şi o harpă de aur.
Şi un cal pe nume Anser.
Şi a dus calul familiei la piaţă.
- Sau era o vacă? - O vacă.
Da, o vacă.
La piaţă, un bătrân l-a convins să dea vaca pe nişte...
Boabe vrăjite.
A dat vaca pe fasole?
Boabe vrăjite.
- De unde ştia? - Jack nu era prea isteţ.
Unchiul său a aruncat o boabă pe fereastră.
Nu, era mama lui. Şi a aruncat trei boabe.
Bine. Mama lui a aruncat trei boabe pe fereastră...
Şi trei vrejuri enorme s-au înălţat sus, în cer.
Căci Albionul geme de monştri.
După ce bijuteriile coroanei au fost furate din Westminster Abbey
în prima parte a sec XIV, guvernul englez le-a recuperat
şi le-a adus în Turnul Londrei, să fie păstrate în siguranţă.
Faceţi loc.
Acum mergem să vedem Tower Green.
Pentru ce e celebră această parte din Turnul Londrei?
E celebră pentru...
Hai, Roddy. Rămâi cu grupul!
Aici a fost decapitată Anne Boleyn.
JACK ŞI URIAŞII
ÎN MEMORIA LUI PETER CASEY