От повече от век едно семейство управлява Флоренция.
Те са издълбали името си
в сърцето на флорентинския Ренесанс...
Медичите.
Но в апогея на своя успех,
ги поваля неочаквана революция.
Сега двама братовчеди, отгледани като братя,
се борят да възкресят върховенството на своето семейство
и да си възвърнат контрола над Флоренция.
Джовани и Джулио де Медичи
се стремят към най-висшата власт- папството.
Те ще впрегнат усилията на най-великите творци в историята.
Микеланджело Буонароти ще даде нов облик
на всички области на творческите постижения.
Но ще наблюдава със страх
как Медичите ще разцепят църквата
и ще тласнат Флоренция, Рим и Европа към ръба на пропастта.
Медичите - кръстниците на Ренесанса
Папите Медичи
Флоренция, 1501 година,
домът на италианския Ренесанс от близо 200 години,
Градът е центърът на творческата революция.
В една работилница зад катедралата
една изключителна творба започва да добива очертания.
Монолитен 5 метров мраморен блок, стоял 35 години,
очаквайки някой смел скулптор да приеме предизвикателството.
Името на скулптора било Микеланджело Буонароти.
Микеланджело живеел за работата си.
По всички критерии той бил работохолик.
Рядко се хранел. Спял по малко.
Често стоял в малките часове на деня
и длетото му звъняло надалеч.
Понякога не свалял обувките си с месеци
и когато го правел, кожата му падала заедно с обувките.
Завършването на гигантския проект щяло да отнеме почти три години.
За да следи напредъка си,
Микеланджело потопил малък восъчен модел във вода.
Нивото спадало всеки ден
и това, което се подавало от водата
извайвал внимателно от мраморния блок.
Той също измислил непрекъснато течащ душ,
който отмивал праха от него и охлаждал тялото му.
Гигантът, създаван от Микеланджело,
ще се превърне в символ на борбата му
срещу семейството, което някога е обожавал.
15 години по-рано скулпторът е бил приет като син
в най-великото флорентинско семейство.
Микеланджело е тясно свързан с Медичите.
Младият творец открива артистичните постижения на света.
Династията е покровителствала
най-великите творци на флорентинския Ренесанс.
Но всяка творба на изкуството, създадена за тях,
служи за по-голяма цел - популяризиране на рода Медичи.
Меценатството им показва
могъществото на семейството, управляващо цяла Флоренция.
Микеланджело израства заедно с наследниците
на династията на Медичите.
И наблюдава как Джовани де Медичи
се подготвя за църковния живот.
Джовани, синът на Лоренцо,
е предопределен за църквата от седемгодишна възраст.
Братовчед му, Джулио,
също е предопределен за църквата от Лоренцо
и двамата са възпитани и отгледани заедно.
Но мирът в дома на Медичите ще бъде краткотраен.
По улиците на Флоренция избухва кървава, гражданска война,
подпалена от негодуванието срещу богатството и властта на Медичите.
Микеланджело остава във Флоренция,
докато всички следи от Медичите
са изличени от улиците.
Наследниците на тази някога велика династия са принудени да бягат.
Джулио де Медичи е ръкоположен за свещеник и игумен.
Малко по-рано братовчед му Джовани
вече е станал кардинал.
Но връзките им в църквата нямат особена тежест
без властта над Флоренция.
Флоренция е изключително важна.
Медичите като църковни сановници
са наистина само такива без Флоренция.
С Флоренция те са много повече. Ще имат значително повече влияние.
Но Флоренция е обявила награда
за главите и на двамата.
Братовчедите са принудени да скитат из Италия,
търсейки подкрепа от приятели, които биха могли
отново да ги върнат на власт.
Във Флоренция Микеланджело се отърсва от връзките си
с прокудените Медичи
и шедьовърът му е почти завършен.
Градът скоро ще има
огромен символ на независимостта.
На 25-ти януари 1504 г.
Микеланджело решава, че е готов да покаже творбата си
на критичния поглед на външния свят.
Статуята на Давид е поръчана за катедралата във Флоренция,
за да бъде поставена на върха на сградата.
Затова е толкова голяма, за да се вижда от земята.
Когато я завършва,
властите идват да я разгледат и всички се съгласяват,
че това е монументално произведение
и ще е жалко да се постави на върха на катедралата,
защото никой няма да може да я види. Затова решават
че трябва да бъде поставена пред сградата на Сеньорията.
Но контекстът определя смисъла.
Върху религиозна постройка тя би се възприемала
като пророка Давид, изпратения от господ герой.
Пред обществена и правителствена сграда
тя се превръща почти автоматично в символ
на самия град.
Творбата на Микеланджело
се превръща в основен символ на съпротивата
срещу надменните Медичи.
Републиката желае този имидж.
Тя желае Флоренция да е Давид,
а Медичите да се възприемат като Голиат.
Микеланджело създава дивна творба на републиканското изкуство.
Тя трябва да покаже Флоренция след Медичите.
Това е идеята на Давид.
Дори самият Микеланджело вярва, че амбициите на Медичите
заплашват бъдещето на Флоренция.
За него е много тежко,
че хората, които познава от малък,
семейството на Лоренцо, който е проявил добрина към него
и когото е познавал наистина отблизо,
живеейки в дома им,
впоследствие се обръщат
срещу интересите на Флоренция, каквито ги вижда той
и каквито ги виждат много други хора.
След девет години изгнание
Джовани и Джулио де Медичи пристигат в Рим.
Те излагат случая си пред най-високото ниво в църквата.
Папа Юлий II също е от могъщо семейство.
За щастие той симпатизира на положението на Медичите.
Помага им да съберат собствена армия,
която се отправя към Флоренция.
В отсъствието на Медичите
градът е обхванат от нов дух на независимост.
Против волята на църквата творците във Флоренция
са се впуснали в опасна нова област.
Те са започнали да си набавят трупове
от градските болници за собствени проучвания.
Пионер в тази спорна практика
е най-обсъжданата личност в града - Леонардо да Винчи.
Великият майстор внимателно изучава
сложността на човешкото тяло.
Не пропуска и най-дребния детайл.
Леонардо е прочут в цяла Европа
като най-великия творец на епохата,
но той знае, че има и друг претендент за титлата му -
Микеланджело.
Докато градът е заплашен от нашествие,
съперничещите си творци са изправени един срещу друг
да премерят сили пред обществеността.
На Леонардо и Микеланджело е възложено
да украсят голямата зала на съвета
с фрески от известни флорентински битки.
Това е състезание между два напълно противоположни характера.
Леонардо е светска, обиграна,
леко претенциозна личност, веща в почти всичко.
Микеланджело, от друга страна, е наивният гений,
много уязвим, с тежък и сприхав характер.
Сблъсъкът е твърде интересен - два много различни стила.
Леонардо представя битката при Ангиари
като дълбока и героична бойна сцена.
Никой преди не е показвал подобна безумна ярост.
Тъкмо наопаки "Битката при Касина" на Микеланджело
изразява ужаса от много човешка гледна точка.
Творецът е уловил настроението на един тревожен град.
През 1512 г хиляди тежко въоръжени войници
прекосяват границите на Тоскана
и приближават към Флоренция.
Те са изпратени от братовчедите Медичи,
решени да си възвърнат града.
Народът на Флоренция се готви за предстоящата ожесточена атака.
Но знае, че численото превъзходство на противника е огромно.
Водачите на града викат главния си съветник,
политически гений, който напътства републиката
след прогонването на Медичите.
Името му е Николо Макиавели.
Макиавели е всеотдаен патриот,
решен да защити града от диктатурата на Медичите.
Той се захваща за работа.
Мобилизирайки хиляди мъже
от града и от селата из цяла Тоскана,
Макиавели събира и въоръжава национална армия.
Папските войници оставят кървава диря по пътя си през Италия.
Скоро те достигат Прато,
укрепен град в непосредствена близост до Флоренция.
Свидетели разказват за опустошенията,
извършени в името на Медичите.
Те прескочиха стените и се втурнаха в града,
където вече нямаше съпротива,
а само стонове, насилие, кръв и убийства.
Войниците на Макиавели нямат късмет.
Плячкосването на Прато е кървава баня.
Джовани изпраща доклад за напредъка на своя господар, папата.
Превземането на Прато бе бързо и жестоко
и макар че ме нарани, поне ще служи
като пример за назидание на останалите.
Клането в Прато постига желания ефект.
Само на няколко километра по-далеч, във Флоренция,
водачите на града капитулират.
Чрез насилие и терор
Медичите спечелват управлението над своя град,
но не и верността на народа на Флоренция.
Скоро Джовани получава драматични новини.
Неговият наставник и господар, папа Юлий ІІ, е мъртъв.
Според вековната традиция всички кардинали са свикани в Рим.
Тяхната задача е да изберат нов папа.
Кардиналите сплетничат в нужниците кой трябва да бъде избран,
но основното, което обсъждат, са услуги под масата,
интриги, връзки.
Има и друг аспект - международният.
Медичите определено са най-приемливи
за нови папи,
поради вече изградения им международен профил.
След едноседмични дебати кардиналите не са взели решение.
Но намаляването на дневното им меню до едно блудкаво блюдо
най-сетне фокусира мислите им.
И най-отдавнашният кардинал - Джовани
ще даде решаващия глас.
Негова е привилегията да обяви победителя.
Отсега нататък кардинал Джовани де Медичи ще бъде известен
като папа Леоне Х.
Папа Лъв X.
Издигането на Джовани до папството променя всичко.
Флоренция сега приветства бившия си враг с отворени обятия.
Не бива да забравяме, че това е дълбоко християнска култура
и всеки град лесно би забравил всяка вина
и би простил на човека,
заел поста на папата.
Това е престиж и чест за града.
За първи път в историята
водачът на католическата църква
е роден във Флоренция.
Папата скоро се възползва от новото си положение,
за да усили позицията на семейство Медичи.
Когато кардинал Джовани Де Медичи става папа,
в рамките на един месец, братовчед му Джулио
е провъзгласен за архиепископ на Флоренция,
а през есента става и кардинал.
Значи имаме папа Медичи и кардинал Медичи.
Това е един от примерите за непотизъм,
практикуван от всички ренесансови папи.
Като част от тържествата
Лъв намазва със златна боя едно момче от главата до петите.
Това е чиста пропаганда,
внушаваща завръщането на златния век на Медичите.
Малко след това момчето умира,
отровено от златната боя върху кожата му.
Смъртта му остава незабелязана
и папските тържества продължават няколко дни.
Папата заема божието място на земята.
Затова папите са непогрешими.
Затова папите стоят над светските владетели.
Затова папите трябва да одобрят
и по този начин да узаконят нечия политическа власт.
Това е изключително важна духовна позиция,
стояща над всяка земна власт.
Джовани
обича удоволствията. Обича пиенето, обича лова.
Когато е избран за папа,
той пише писмо до един от своите братя,
казвайки: "Бог ни прати папството,
нека му се насладим".
Папа Лъв X дава пищни вечери всеки ден.
Един посланик изпраща спиращо дъха писмо до дома си.
Менюто беше изискано.
Ястията се поднасяха безспир,
тъй като имаше 65 блюда.
Джовани де Медичи се издига повече
от който и да е от предците си,
а сега новият папа е наследил прясно артистично завещание
в самия Ватикан.
От четири години Микеланджело се труди над най-голямата поръчка в Рим.
Предишният папа Юлий ІІ му е наредил
да изрисува тавана на папската капела във Ватикана.
Но таванът на Сикстинската капела
е с площ хиляда квадратни метра.
Микеланджело е убеден, че е обречен на провал.
Той е принуден да изрисува Сикстинската капела
и смята, че това е нещо като заговор срещу него
от враговете му, които не желаят той да преуспее в скулптурата.
И има доста голяма ирония в това, че човекът
когото считаме за един от най-великите творци на всички времена,
за един от най-великите художници,
никога не е гледал на себе си като на художник.
Микеланджело негодува срещу всяка минута,
прекарана в Сикстинската капела.
Тази сложна позиция е закарала стомаха ми до брадичката ми.
Слабините ми са се качили в корема ми
и не виждам къде да си дяна краката.
Капейки непрекъснато отгоре ми,
четката превръща лицето ми в богато декориран под.
Той знае, че е гений.
Не понася глупаците.
Думата, използвана най-често, за да бъде описан
е "терибилита", което означава "страховитост"
В буквалния смисъл да тероризираш околните.
Тъй като работи в тайна,
само малка група търпеливи помощници
помагат на Микеланджело при най-тежката работа.
При фреската разполагате с между 12 и 24 часа,
за да създадете шедьовъра си.
Думата "фреско" означава "пресен" и се отнася за мазилката.
Тоест рисувате върху прясна, мокра мазилка.
А мазилката, особено при горещите дни в Италия, съхне доста бързо,
така че това наистина е надпревара с времето.
Фреската е един от най-сложните методи за рисуване.
Твърди се, че много художници могат да рисуват с маслени бои,
но само най-добрите се справят с фреската.
След няколко години, прекарани на скелето,
той става майстор, истински виртуоз,
способен да рисува огромно количество сцени на ден.
Микеланджело изпълва тавана
с около 300 фигури и библейски сцени,
сред тях са Потопът, раждането на звездите
и създаването на Адам.
Монументалните фигури на Микеланджело са основани
на фрагменти от класически скулптури
и са вдъхновени от съвършенството и красотата на древния свят.
Независимо от нежеланието и страховете си
Микеланджело създава великолепна,
безспорно най-великата творба на Ренесанса.
Но ще го спаси ли тя
от гнева на семейството, което е изоставил?
Микеланджело винаги е треперел за политическия си живот.
Той би си плюл на петите дори при лек дъх на барут.
Винаги се е боял от отмъщение,
тъй като сам се замесва в режима,
изместил Медичите.
Но Медичите виждат мощта на творбите на Микеланджело,
а и не обичат да пилеят таланта.
Те му правят предложение, което той не посмява да откаже.
Поръчват на Микеланджело да създаде величествена гробница
за мъртвите им бащи,
Лоренцо Великолепни и Джулиано де Медичи.
Това е най-смелото начинание от мрамор
на Микеланджело след Давид.
Но този път за скулптура, възхваляваща Медичите.
Смятам, че за него е било много трудно да откаже
поръчка като гробницата на Медичите.
Първо той е обичал семейството,
и би искал да помогне за увековечаването му.
Второ - те са му приятели,
негови меценати и приятели.
И трето - човекът е папа,
а не е лесно да откажеш на папата.
Властта на папа Лъв Х се налага над цяла Флоренция.
Всички знаят, че бъдещето им е в неговите ръце.
Дори Макиавели,
който веднъж е защитавал Флоренция от Медичите,
впряга усилията си да получи работа в управлението на Лъв.
За негово нещастие той е хвърлен в затвора
като антиправителствен заговорник
и е измъчван по най-ужасните начини,
по които флорентинските палачи са можели да му причинят болка.
Макиавели е в немилост и е изгонен от града.
Затворен в провинциалната си вила,
той премисля живота, който е изгубил.
Хванат съм сред гнидите,
но отмахвам праха от съзнанието си
и преживявам отново усещането от лошото стечение на съдбата.
Разполагайки с много време,
Макиавели започва да пише наръчник за амбициозни диктатори.
Тъй като любовта и страхът не съществуват ръка за ръка,
ако трябва да избираме между тях,
то е по-безопасно да се боят от нас, отколкото да ни обичат.
Макиавели нарича книгата си "Владетелят".
В нея той описва свят,
в който политиката е освободена от морала.
Политическата теория на Макиавели
за първи път разделя етиката от политиката
и това не се е случвало до този момент.
Според Макиавели владетелят трябва да бъде циничен господар,
действайки от позицията на правото на държавата.
Той е първият, който потвърждава
неидеалната природа на политиката,
какъвто е случаят в собствената му епоха.
"Владетелят" е вдъхновена и посветена на Медичите.
Но планът на Макиавели се проваля.
Медичите отказват да го назначат.
Вместо това името на Макиавели
става нарицателно за безскрупулна и цинична политика.
Никъде борбата за власт
не е по-ожесточена от тази във Ватикана.
През 1516 г група кардинали организират
заговор за ужасно престъпление -
убийството на папата.
Но Лъв е предупреден за заговора
и успява да унищожи заговорниците.
Сега братовчедите Медичи предприемат стъпки,
за да си осигурят предаността на обкръжаващите ги.
Издига във властта хора, свързани със семейството.
Братя, братовчеди, зетьове.
Пълна инфилтрация.
Това е класически ход на мафията, да се заеме всяка сфера
от низините до върха на папското обкръжение.
Медичите знаят как се прави. Те имат опит
и точно това правят и с папството.
Лъв създава стотици нови длъжности във Ватикана
и ги продава на доверени хора.
Той се нуждае от пари,
тъй като само за една година екстравагантният му начин на живот
е опразнил папската хазна.
Скоро Лъв X дължи пари на всяка банка в Рим.
Тайно Джулио залага папските скъпоценности.
Така че Лъв се обръща към единствения
достъпен за него източник на приходи -
продажбата на опрощения.
Той започва да продава т. нар. папски индулгенции.
Това са парчета хартия, които опрощават греховете ви.
Така, ако сте прегрешили в нещо,
папата ще ви продаде индулгенция,
която ще опрости греховете ви и ще ги заличи.
Лъв не е първият папа, който продава индулгенции,
но ги продава в безподобни мащаби
и цените му са достъпни дори за най-големия бедняк.
В Европа Лъв открива готов пазар,
тъй като индулгенцията означава освобождаване
от вечните мъки на ада.
Църквата създава
странстващи продавачи на индулгенции,
които спират на площадите в градове и села
и проповядват за специфични индулгенции.
И ако хората си купят някоя индулгенция,
те издават разписка.
Продажбата на спасение е златна мина за папата.
Индулгенцията може да се купи дори от името на мъртъвци,
така че техните души да ускорят пътуването си до рая.
Печалбите от продажбата на опрощения
погасяват дълговете на папа Лъв.
Но за един човек, немски монах на име Мартин Лутер,
това прелива чашата.
Лутер е потресен от деянията на църквата
и за него това е символ на всичко покварено и упадъчно
в католическата църква.
През 1517 г, Мартин Лутер публикува
размирен манифест за промяна.
С помощта на последната технология
той е издаден, преиздаден, разпространен и преведен.
Няма друга идея, разпространила се така бързо и толкова надалеч.
95-те тезиса на Лутер заклеймяват
продажбата на опрощения и са директна атака срещу папата.
Папата е по-богат от Крез.
Ще стори по-добре, ако продаде "Свети Петър"
и раздаде парите на бедните.
Когато парите звънят в ковчежета,
това само може да увеличи алчността и сребрелюбието.
Тези, които вярват, че могат да се уповават на спасението си,
тъй като са си купили индулгенции,
ще бъдат прокълнати навеки.
Никой досега не се е осмелявал да използва подобен прям изказ
срещу могъществото на католическата църква.
Това е началото на революция.
Лутер се опитва да реформира църквата, а не да я унищожи.
Но процесът се развива лавинообразно и напълно излиза от контрол.
Отдавна манифестът на Лутер е стигнал до Лъв.
Но недоволството на капризния монах слабо вълнува Лъв Х.
Ако бяхте римски папа,
"умбиликус мунди" - пъпът на света,
най-могъщата организация на земята
и парите течаха в хазната ви като вода от фонтан,
един августински монах от Витемберг е нищо.
Освен това Германия е страна на варвари,
страната на готиката, противоположността на Ренесанса,
защо да се вълнувате от тези примитиви?
Лъв съставя стандартен документ, целящ да стресне еретиците.
Булата за отлъчване осъжда Лутер на изпращане в ада.
Папата може да се разпорежда
с изкуплението на всяко човешко същество.
Така че да бъдеш отлъчен от папата означава
да ти бъде отказан достъп до рая.
Ако сте християнин, мисля, че това доста ще ви развълнува.
Но Лутер не приема наказанието си
и отказът му да се разкае отприщва битка за душата на Европа.
Протестантската Реформация е революция.
Това е едно от най-важните събития през Ренесанса.
Разделя църквата на две.
И до днес живеем с това разделение на католици и протестанти.
Дори и днес.
То започва в онзи период между Лутер и Лъв.
Но папата няма да доживее до битката с Лутер.
През 1521 г Лъв Х умира внезапно.
Разточителният папа Медичи е убит
от обикновена зимна простуда.
Братовчед му Джулио наследява купища проблеми.
След две години
Джулио де Медичи е коронован като папа Климент VII.
Новият папа наследява един континент в криза.
Отзвукът от Лутеровата Реформация
довежда гневни армии пред портите на самия Рим.
Рим е градът на поклонниците,
градът, в който е погребан Свети Петър, седалището на папата.
Никой в западното християнство никога не си е представял,
че някой ще се осмели
дори да помисли да плячкоса и разруши Рим.
Това е просто "чита сакра" - свещеният град.
А никой не плячкосва свещения си град.
Но за мъжете, обкръжили Рим,
не е останало нищо свещено в католическата църква.
Много от последователите на Лутер са изпълнени с религиозна ненавист.
Повечето от войниците са от немски произход
и следователно лутерани.
Те считат Рим
за новия Вавилон, градът на греха,
седалището на Антихриста.
Боейки се за живота си, Климент бяга на безопасно място,
в крепостта "Сант Анджело".
И опасенията му са оправдани.
На следващия ден градът е разрушен безмилостно.
Те нахлуват и опустошават града.
Насилват и похищават хора заради откуп,
разрушават домове и оскверняват свещени сгради.
Държат Климент Vll
като затворник в крепостта "Сант Анджело".
Около 8000 души са избити още в първия ден.
Това е огромно масово клане.
Всичко е разрушено.
Вратите са разбити, магазините са оплячкосани,
жените са изнасилвани, хората са унижавани и измъчвани.
Било е наистина потресаващо.
Разграбването на Рим вероятно е едно от най-черните събития,
случили се през Ренесанса.
След седем месеца под обсада
Климент е измислил плана си за бягство.
Заменяйки одеждите си с дрипи,
той е прибрал папските съкровища
и златото е претопено.
Със съкровищата, зашити в подгъвите на дрехите му,
Климент откупува бягството си от Рим
и се отправя към Флоренция.
Но новините пътуват по-бързо от папата.
Окуражени от вестите от Рим,
враговете на Медичите във Флоренция
се вдигат на бунт.
Те нападат всичко, символизиращо режима
и сградите, олицетворяващи тази власт.
Така че за поддръжниците на Медичите във Флоренция
това е седмица на сляпа ярост.
Бунтовниците рушат без да правят разлика.
Една скамейка, хвърлена от Сеньорията поврежда
Давид на Микеланджело, най-големият символ на града
в отрицанието на Медичите.
Веднага след хаоса папа Климент Vll се подготвя
да нападне Флоренция.
Затворен в църквата "Сан Лоренцо",
Микеланджело се укрива
под гробниците, които е направил за братовчедите Медичи.
Криех се в прекрасна килия,
погребан като мъртвите Медичи над мен,
макар че се криех от живия.
Но обсаденият град държи един коз.
Във Флоренция като пленница
се намира последната законна наследница на рода Медичи.
Племенницата на Климент VII е на 11 години.
Името й е Катерина де Медичи.
Климент сполучливо я нарича "моята безценна перла",
защото знае колко ценна е тя за семейство Медичи.
За негово нещастие и жителите на Флоренция го знаят.
Те го заплашват, че ще пратят Катерина във войнишки бордей,
ако Климент не се съгласи на примирие.
И Климент отзовава войските си,
тъй като има планове за Катерина де Медичи.
Климент скоро извлича полза от оцеляването на Катерина.
След няколко години той я омъжва за сина на френския крал.
Тя е само на 14 години.
Вълненията, които нейните чичовци отприщват
сега я съпровождат.
При царуването на Катерина де Медичи
религиозната омраза скоро също ще зарази и Франция.
Завърнал се в Рим, Климент Vll живее живот назаем.
Отчаяно желаещ да се изяви за последно,
той повиква човека, с когото е израснал -
Микеланджело.
Огромна фреска във Ватикана ще отбележи завършека
на работата на Микеланджело за папите Медичи.
Но също ще отрази и отношението му към неговите меценати.
Над олтара на Сикстинската капела
Микеланджело избира да изобрази "Страшния съд".
Великолепната фреска е продукт на агонията на епохата си.
Това е един от най-трагичните периоди
в историята на Европа, така че изкуството вече не може да бъде
просто представяне на естествената красота,
както е било през Ренесанса,
поради драматичните събития, типични за този период от епохата.
Страшният съд, нарисуван от Микеланджело вероятно изразява
много от угнетеността и страховете, характерни за това време.
Това не са щастливи хора. Виждате сгърчени и страдащи тела.
Там не са показани щастливи, безгрижни и весели хора
на фона на прекрасни пейзажи.
Това прилича на преминаване от импресионизъм към експресионизъм.
Импресионизмът е безгрижие, цветя, красота, пасторална природа
Експресионизмът е драматичен.
Експресионизмът изразява непоносимо страдание.
Но Климент Vll няма да доживее да види великата творба завършена.
През 1534 г, изтощен от бъркотията на своето управление,
Джулио де Медичи умира.
Това е краят на една епоха.
Поквареното, катастрофално управление на папите Медичи приключва.
Но актът на опрощението ще възвести
величествена нова епоха за династията на Медичите.
Идните поколения ще отведат Ренесанса
отвъд царството на изкуството и скулптурата
и ще променят схващанията на хората за вселената завинаги.
Превод: Zaza14 за kolibka.com
Translator's Heaven 2010© http://subs.sab.bz