Превод и субтитри: Vake :) - 07.2014
Ripped by SPECNAZ
Ще си вземем изпитите, а след това, ще заминем на село, за гъби, за ягоди...
а после, ще видим.
Защо хората, не летят?
... не разбирам, като птици например. Понякога ми се струва, че съм птица.
Извинете моля, извинете...
Какво е нужно, за да спечелим наградата?
Млади човече, за това, трабва да улучите пет пъти от пет възможни!
И при това, без да се подпирате!
Само това ли?..
Ами, ако е така - напред, с песен на уста!
Целият долен рафт е Ваш. - А горният?
А на горния, при нас е голямата награда, при 10 улучвания от 10 изстрела!
Искам да напомня - стойката трябва да е без опора!
Това е да постреляте... - Да, да постреляме.
Значи, ще стреляме,.. моля! - А може ли аз?..
Полудя ли?
Моля те, направи ми подарък - дай ми да пострелям...
Девойката ще стреля!
Скъпа Люба, сигурна ли сте? - Да!
В такъв случай, моля - всички награди са Ваши!
Наистина ли? - И още как!.. Заедно с рафта!
Обяснявам, какво е това нещо;
Това е пневматична пушка, иначе казано - въздушна.
Това е прикладът, това е прицел, това е мушка...
Притискате приклада към рамото и стреляте!
И моля да имате предвид; без да се подпирате!
Просто напомням...
Без да се подпирате!
Това беше!
ВИЖДАМ ЦЕЛТА (Целта е в прицела)
Др. подполковник!
Др. подполковник,.. немците отляво, атакуват трети батальон!
Дайте връзка с командира на батальона!..
Капитан Николаев, е на линия!
Николаев, какво става при теб?
Къде са ти картечниците,.. Защо не работи снайперистът?
Какво?! А за какъв дявол, си чоплиш носа?
Незабавно отивайте на левия фланг! Нито една гад, не бива да мине там!
Браво!.. Сизова?!
Добре го даваш!.. Жива си!
А аз, вече си мислех...
Почакай, седни тук, за малко.
Батальон, в атака, напред!
Др. подполковник, лейтенант Сизова, се явява по Ваша заповед!
А, героинята,.. браво Сизова, даде зор на немците!
А по външния вид, не й личи - едва "станала от гърнето", а пък...
Да отбележим, че и ти не мязаш на Иля Муромец (руски богатир).
Ето какво, Сизова: под Москва се формира женска снайперистка школа.
Има заповед, да я комплектуваме с най-добрите командири и инструктори,
имащи боен опит.
Ти при нас си най-добрият снайперист на дивизията, така че кой друг,
ако не ти, да готви младежта за фронта?
Ще получиш документите от н-к щаба, и още днес, да заминеш на новата служба!
Как така, др. подполковник?..
За какво?..
Не разбрах,.. ама ти не се ли радваш? - Съвсем не!
Моето място е тук, аз не искам да пътувам.
В армията няма такъв израз: "не искам"!
Заповедта на Наркома, не се обсъжда!
На нея, й дали държавна задача, видите ли - да подготвя кадри за фронта,
а тя - "не искам"!..
За опит, да не изпълните заповед, ще Ви дам на трибунал, др. лейтенант!
Това е, разговорът приключи!
Да потегляме!
Скучаеш ли, приятелко?..
Хубаво е,.. скоро ще сме си у дома...
Ти за постоянно ли отиваш в тила, или в командировка?
Пролет е, животът започва...
а за мен, войната свърши, проклета да е дано.
Отивам, да раждам...
Мислех че това е любов,.. мъкнех се след него, перях го,..
само, дето сополите не му бършех... Глупачка!
Интендантче въшливо... Както разбра, че ще имаме дете, напълни гащите.
Избяга мръсникът - в друга част и толкоз...
Ни вест, ни кост...
А при теб, как е в това отношение? Обзаведе ли се с някого, или не?
Да беше отишла, да спиш,.. "приятелко"...
Извинете, др. лейтенант, не Ви познах в тъмнината.
И да оставиш пушенето, иначе - жалко за всичко.
Едно, едно, едно, две, три...
Взвод,.. стой!
Отдясно, в колона по един, към банята - бегом, марш!
Остави!
При команда "бегом", сгъвате ръцете в лактите!
Бегом, марш!
Такава красота и под ножа,.. не ти ли е жал?
Нищо, след войната, пак ще порасне.
Кога ще бъде това, дано доживеем... - Ще доживеем!.. Къде ще се денем?
Ей, по-внимателно, не стрижеш овни! - Извинете, г-це, не съм обучена.
Разплитайте плитките, сваляйте панделките..
Как се казваш? - Айгуль.
А фамилията? - Мухамбетова.
Ами, искаш - не искаш, Гуля, ти ще си "муха".
Изплаши ме,.. и в училище ми викаха така.
А аз, съм "капа" - Капитолина Еровая, приятно ми е...
Какво сте се развикали? трябва да се каляваме!
Строй се в колона! Не се бутайте, има за всички!
Вие, защо седите там? Бегом, да си получите екипировката!
Да не сте на плажа?
Накъде тръгна? А ботушите, кой ще ги вземе?
Следващият,.. не зяпай!
Ей, нещо друго? Не искаш ли да поседнеш?
Тия, подиграват ли се?.. Как се ходи в това чудо?
Тук, може направо да потънеш! - Как ти викат,.. "чудо"?
Вася,.. - Не разбрах...
Какво има, за неразбиране? Василиса, или просто Вася,
на кой, как му харесва. Тогава, добре...
Баща ми си мислел, че син ще се роди, даже и име приготвил...
Не щеш ли - аз съм се появила.
И какво? Какво "какво"; нищо!
Не променил името и така съм станала Василиса.
А съседските хлапета, ми викаха Васка. Така свикнах.. - Ясно...
Не ни дадоха сутиени...
Човек може да си помисли, че имаш какво да сложиш там...
Е, как ви се струва, момичета?
Според мен е красиво.
Върви им на някои,.. каквото и да облекат - все им отива!
Къде се носиш? Скоро трябва да се строяваме.
Нямаш моя размер, набутаха ми, каквото имаше...
Аз не исках да ги взимам, а тази, бързо ме накара да млъкна.
След две минути се строяваме на верандата! Излизайте, времето тече!
Разрешете, да вляза!
Др. полковник, л-т Сизова. Представям се, по случай пристигането,
за по-нататъшна служба!
Полковник Алдонина, н-к на женската школа, за снайперистка подготовка.
Здравейте, лейтенант Сизова.
Людмила Алексеевна, струва ми се, не сбърках ли?.. - Съвсем не!
Как пътува? - Нормално!
А защо си такава кисела? - Сторило Ви се е.
Ами, дано...
Значи така, Людмила Алексеевна;
Назначавам те за командир на взвод курсанти - днес ще подпиша заповедта.
Момичетата трябва се учат и възпитават, най-добре, с личен пример.
От само себе си се разбира, с постоянно поддържане на войсковата дисциплина,
подчертавам - желязна дисциплина!
Школата едва сега се формира и още не е напълно комплектувана,
но не можем, да чакаме. На кого говоря, всичко това, Сизова?
Виновата,.. Замислих се. - После ще мислиш, сега трябва да слушаш!
Та така, курсантите са подбрани, спортистки, отлични стрелци,
Всичките са по комсомолски направления.
Може да се каже - образцови съветски жени!
Разрешете да влезем? - Да!
Др. полковник, старшина Морозова... - Зоя Павловна!..
Людка!..
Сизова...
Станала си възрастна... - Познавате ли се?
Зоя Павловна, е моят треньор. Всичко, което умея, е нейна заслуга.
Това е прекрасно! Значи, ще намерите общ език.
Старшина Морозова е старши инструктор в школата, за снайперистка подготовка.
Имате един ден за настаняване, зачисляване за храна и т.н.
Оръжието ще предадеш в "оръжейната", утре, ще ви представя на личния състав.
Имате ли въпроси към мен? - Съвсем не!
И се преоблечи; на територията на школата, униформата е полева.
Свободна си. - Слушам!
Старшина Морозова, останете!
Виж, какво е написано в личното дело:
Почти е завършила университет, спортна стрелба, печелила състезания,
снайперист, инструктор... Какво ще кажеш Сиротин?
Не знам,.. Твърде млада е...
Какъв ли командир ще излезе от нея? - А, така ли?
Да воюва и трепе немците, значи е тъкмо на място?..
Между другото, тя е лейтенант. - Виноват, не помислих...
Нямаше да попречи, ако бяхте помисляли. При това винаги, а не само в този случай.
Да воюваш лично и да обучаваш другите, не е едно и също.
Нужен е опит и авторитет.
Авторитетът се изгражда, той не се прилага към възрастта или длъжността.
А опитът е въпрос на време. - Съгласна съм.
Та така, Зоя Павловна, лично ще обучаваш взвода на Сизова, по стрелба.
Още повече, че както се оказа, тя е твоя възпитаничка.
Забелязах у нея някакво равнодушие - това не е добре.
Наблюдавай я, помогни й при нужда - разчитам на теб.
Ето ги, Вашите палати...
Скоро ще пристигнат още момичета, ще стане по весело...
Въздухът, тук при нас е - не ти трябва санаториум!
Сутрин, не можеш да се надишаш.
Е, вярно - иска малко шетане, за да стане по-красиво,..
Кофа и парцал - ще ти дам, а прозореца, ще закриеш с чаршаф.
Не сме се обзавели с пердета, така че както си го направим.
Ще се храниш в курсантската столова, там има отделни маси за командирите.
Не се разстройвай девойче - отначало, винаги е така на ново място, а после...
Така ли е прието, тук, при вас - да се обръщате, към командир, като на пазара?
Аз не съм Ви "девойче"! Благодаря!
Можете да си вървите.
Ами, почивайте си...
Да,.. казвам се Ана Матвеевна.
Добър ден, Ана Матвеевна! Къде засели моята възпитаничка?
Здравей, Зоя!.. Лейтенант Сизова, е в седма стая.
Голям "подарък" - млада, а вече е зла, като дявол. Ни да поговориш, нищо!
Случва се,.. скоро ще й мине.
Ще свикне... - Да, бе...
Какви са тези номера?! Ама ти, пушиш ли?
Извинете, Зоя Павловна!..
Мислех, че ще помогне, зле ми е... - Я да изхвърлиш този боклук!
Зле й било,.. Пушещият снайперист, е истински мърляч! Какъв пример ще бъдеш?
Да излезем навън, да се проветрим.
Отвори прозореца, че може да се задушиш!
Гледам, съвсем си се разкиснала нещо,.. не е в твоя стил...
Не мога да седа тук, Зоя Павловна.
Не искам, моето място е там, на фронта.
Хайде, не ми разказвай приказки... Не искала тя...
Не си само ти, такава... Мен, също ме отзоваха от фронта.
но аз знам, че снайперистите, са нужни на фронта, като въздух!
Ето, от тези "пиленца", ние с теб, трябва да направим бойци.
На мен ми е все едно... - С това настроение, няма да стигнем далеч.
Как е твоят Никита? - Той вече е старши лейтенант...
Срещна войната, на западния фронт. Не знам, къде е сега.
Пише ли? - Пишеше...
Защо само за мен говорим, Вие как сте?
Както всички - нищо интересно.
Мъжът ми е на фронта, Щерката изпратих при сестра си...
Сигурно, вече е голяма... - Голяма е.
Учи в техникум.
Поне за нея съм спокойна.
Толкова се радвам, че Ви срещнах, Зоя Павловна!..
Другари курсанти!
В сложно и тежко време, ви предстои да служите и да се учите в нашата школа.
Фашистките пълчища са отблъснати от сърцето на нашата родина - Москва.
Червената армия, премина в настъпление по всички фронтове!
Само лютата омраза към врага, ще ви помогне, да го надвиете и унищожите!
Нашата обща цел, е победа над фашистка Германия.
Тази цел, вие трябва да виждате в прицела на своите винтовки.
На тези, които завършат школата с отличен, ще бъдат връчени
лични снайперски винтовки.
Лейтенант Сизова! - Аз!
Лейтенант Сизова, в бой с фашистите е проявила мъжество и героизъм.
Наградена е с бойни ордени и като най-добър снайперист,
е изпратена в нашата школа, да командва взвод курсанти.
Със специалната снайперистка подготовка и обучението в стрелба на практика,
с вас ще се занимава инструкторът от нашата школа, старшина Морозова.
Аз!
Старшина Морозова, е гордост за нашата страна!
Шампион на СССР по стрелба, изтъкнат треньор,
между другото - тя е възпитала и командира на вашия взвод.
В боевете, лично е унищожила със своята винтовка 70 фашисти,..
като 22-ма от тях, са снайперисти!
Командвайте, др. лейтенант, взводът е на вашето разпореждане.
Слушам!
Мирно!.. - Свободно, занимавайте се!
Др, сержант!.. - Аз!
Взвода, в клас - заниманията са по разписание. - Слушам!
Взвод, надяс-но!
Остави!
Надяс-но!
Ходом, марш! Едно, едно, едно, две, три.
Вървете в крак!..
Да, със строевата подготовка е слабо. - Затова, командира има глава на раменете,
...та да гледа напред. Учи ги!
Ще ги науча, къде ще идат?
Всички, да си вземат чантите, да проверят тетрадките,
и без закъснения за часа. Първо занятие - войскови устав.
Тема за изучаване - вътрешен ред, задължения на червеноармееца.
Началото на заниманията е след пет минути!
От дясно, в колона по един, ходом марш!
Е, Зоя Павловна, пожелайте ни късмет!
Тръгвам...
Др. курсант!..
Да, вие,.. дето се криете зад другите...
Елате при мен!
Бегом, марш!..
Др. старшина, курсант Морозова, се явява по Ваша заповед!
Какво, гласа ли си изгуби?
Ти какво правиш ма, пикло такава? Майка й мисли, че се учи, като всички
нормални хора, а тя - ето къде била! - Мамо!..
Недей, да ми противоречиш!
Ако не ти пука за майка ти, помисли поне, за баща си!
Мамо, не трябва,.. - Не, трябва!.. Да ти скъсам ушите!
Как се озова тук?!
Техникума ли заряза?!
Та ти си на 17! - След 5 месеца, ставам на 18.
Ами, като станеш, тогава прави, каквото искаш,..
Още днес, ще докладвам на н-ка на школата - и помен да няма от теб, тук!
Мамо, не бива, умолявам те!.. Аз, винаги съм искала, да съм като теб!
Аз си мечтаех, а изведнъж... Изведнъж, такъв случай...
Забрави!.. Аз казах всичко!
Няма да издържиш, Машка... - И още как ще издържа!
Майко, само не казвай на никого, че съм твоя дъщеря...
Не искам, да говорят зад гърба ми. Никой няма да се сети, няма да те изложа!
Ами, добре,..
да избършем сополите!
Но внимавай - на милост, недей да разчиташ!
Това е,.. марш от тук!
Слушам!
Разрешете да вляза!
Вече влезе, какво има?
Личните дела, на командирите, както помолихте...
Аз не съм молила, аз заповядах, да ги донесете!
Виноват,.. както заповядахте!
Пак ли виноват? Виновните са лесни за манипулиране!
Остави ги на бюрото, през нощта, ще се запозная...
Разрешете да напусна? - Кажи ми, Сиротин...
ама честно; от какво не си доволен?
за тези дни, през които приемам делата, имаш изражение на лицето, сякаш...
нещо си се прецакал... Какво не ти харесва?.. Чакам...
Да, не ми харесва...
Първо - това, че ми говорите на "ти",
а ние с Вас, дори не сме роднини.
И не само към мен, към всички.
Но не това е главното...
Второто е главното;
не съм съгласен с това, че трябва, от вчерашни ученички, да направим снайперисти.
Тези момичета, просто не са в състояние, да станат професионалисти, в такива срокове.
Ние ще създадем илюзия за майсторство, но самото майсторство, няма да го има.
Ние, ги обричаме на сигурна смърт. - Това ли е всичко?
Днес, видях курсантите... Та те са едни момичета.
Почти деца... - Те не са деца.
Те всичките са доброволци. И са преминали подбор.
Знам, че нашите мед. сестри, попадайки в обкръжение, са стреляли,
защитавайки ранените...
и при това, самите те са загивали.
Това, мога да го разбера.
Но когато две жени, пълзят по неутралната зона, за да убият някого,
това, вече е лов. - Това ли беше?
Сега, аз ще кажа;
С първата точка, от Вашите претенции, ще се съглася.
Моля, да ме извините, ако това Ви е засегнало.
Но с втората - категорично не!
За мъжете, без друго има достатъчно военни професии,
където има физическо натоварване.
Снайперистката работа, изисква само точно око.
Жените по-малко са подложени на стрес,
границата на търпение, е по-висока от тази на мъжете,
Жените имат невероятна наблюдателност, по-добро нощно зрение...
слух и обоняние.
При жените, мигновено се задейства бойната интуиция,..
заложена от природата,
Те не изпитват в боя чувство на разпиляност,
бойната задача се изпълнява точно,
съсредоточено и безжалостно!
В бойната практика, по-внимателни
и при раняване по-жизнени... Това не са мои думи.
Това е заключението, на цяла група учени, психолози...
Специално го преписах... Нещо против ли имате?
Тези учени, били ли са в боя лично?
Виждали ли са лицето, на убит от тях човек?
Те знаят, как се променя психиката на снайпериста, когато той стреля
в човек, като в хартиена мишена - без емоции, на границата на равнодушието.
И освен това, как тези психолози, се проверявали, колко е жизнена жената?
Да не би, да са стреляли в нея?..
И да са гледали, дали ще оживее, или не?
Трябва да защитаваме страната...
И ние, ще правим това.
Дори, ако трябва да загинем в боя всичките, до един!
Сигурно, на Вас, Ви е трудно да го разберете...
Откъде се извъдихте, такъв специалист?
Седите тук в строевата част, подритвате хартийки напред-назад...
А колкото до илюзиите...
за майсторство,..
както благоволихте да се изразите,
то Партията и Наркомът на отбраната, са ни назначили тук, не да създаваме илюзии,
а да обучаваме и подготвяме качествени специалисти за фронта!
Аз ще направя всичко, тези решения да се изпълняват, това е!
Свободен сте! - Слушам!
Майор Сиротин?
Какво Ви е на крака? - Раняване, в първия ден на войната.
Как? - Нямах късмет.
Случва се...
Лейтенант Сизова,..
имате писмо. - От кого?
Аз не чета чужди писма, Вие по-добре трябва да знаете от кого.
Благодаря, Ана Матвеевна!
Не се цели много дълго!..
Стоп!..
Какво става с теб днес? С такова настроение, ще я втасаме!
Хайде пак...
9, на 6 часа,..
10,..
лошо - 7, на 12.
Какви са тези номера?! Я да вдигнеш винтовката, бързо!
Кой ти е позволил, да хвърляш оръжието?
Лигла,.. я ме погледни в очите!.. Е?!
Не мога днес, Зоя Павловна, нещо не се получава...
Не можеш да се справиш с нервите си, а? Тогава, марш от тук, по дяволите!
Няма да стане стрелец от теб!
А истериите - ето там, зад вратата!
Всичко е ясно... Я ела насам, красавецо!
Как се оказа тук?
Имаме състезание скоро, а резултатът е нулев. Всяка тренировка е златна!
Моля, да ме извините, Зоя Павловна! Утре заминавам, отпуската ми свърши.
Поздравявам Ви. - Благодаря, това е...
Не се подмазвай. Дай цветята на тази, за която си ги донесъл.
Сизова, почисти оръжието и ми се махай от очите!
Утре, да си на тренировката, като кукуряк!
Обезателно! - Това е за Вас.
Да вървим,.. - Напред!
Взвод, стани!
Раз - два, раз - два!
Раз - два, раз...
Халкин Хол, участва в боевете, снайперист,
преподавател в школата за снайперисти на НКВД.
Във финландската - командир на скиорско - снайперистката рота,
на граничните части от НКВД.
За проявен героизъм в боя е награден с ордени "Ленин"
и Червено знаме, медал за храброст...
Разрешете да вляза, др. полковник!
Др. полковник, разрешете да остана!
Какво носите?
Две заповеди за подпис, относно личния състав.
Давайте...
Седнете.
Аз се изучих Вашето лично дело, Иван Филипович.
Моля, да ме извините - не бях права.
Едно - две - три - четири. Едно - две - три - четири.
Тичайте!..
Не разтягай колоната!
Огън!
Аз, гражданин на СССР,
влизайки в редовете на работническо - селската Червена армия,..
... строго да пазя военната и държавна тайна,..
... безрезервно на изпълнявам войсковия Устав,..
... винаги съм готов по заповед на работническо - селското правителство,..
...кълна се да я защитавам, мъжествено, умело, с достойнство и чест...
Ако по зла умисъл, наруша тази тържествена клетва,..
нека ме сполети суровото наказание на съветския закон,..
всеобщата омраза и презрението на трудещите се!
Взвод,.. стой!
10 минути почивка, разпръсни се!
Колко е хубаво така...
Ето го, къде било щастието - ей така бих си се търкаляла...
Уморихте ли се?.. Докато си почивате - ме слушайте.
Коя от вас, знае какво е това бойна психо-физиология на снайпериста?
Това е наука, за привличане на скрити, неизползвани резерви
в човешкия организъм, за рязко повишаване ефективността
на бойната дейност.
Вие, трябва да развивате изострено зрение и слух...
повишена наблюдателност и животински усет...
Трябва да откривате целта, преди тя да открие вас.
Вие или трябва да я видите, или да определите нейното наличие,
по най-дребни признаци.
Всеки снайперист, е длъжен да бъде добър стрелец,
но не винаги, добрият стрелец, може да бъде снайперист.
Защо? - Каква си била преди войната, Яровая?
Седи,.. - Ловец...
това ми беше занаятът. - И какво ловуваше?
Разни пухести зверчета - катерици, самури и т.н.
Знаете ли колко е трудно?
Трябва да уцелиш в окото, за да не повредиш кожата.
За зверчета е добре, Яровая - може би, това ще ти помогне.
Нашите зверове Яровая, не са катерици.
И за разлика от тях, тези също ловуват за теб!
И може да повреди кожата ти, при това много сериозно.
Е, какво се оклюмахте?
А моят съвет е; яжте повече моркови!
Витамин А, подобрява зрението.
Минутата мина.
Компас, 5 гилзи, 4 папироси, 6 копчета, 3 петлици.
Това ли е всичко? - Кибритена кутийка и 4 камъчета.
Това е всичко. - Не, не е всичко!
Лошо, курсант Морозова!
Но аз всичко изброих, др. старшина!
Не каза калибъра на гилзите и от какво оръжие са,..
папиросите от какви марки са,..
петлиците, какъв цвят са,..
копчетата колко са големи и от какво са направени...
Правилно каза 2 предмета; компаса и кибритената кутийка.
Защо?
Защото, кибритената кутийка е една, а компасът с неговата стрелка,
винаги се запомня и отвлича вниманието.
Курсант Мухамбетова! - Аз!
С какво се занимаваш там, Мухамбетова, не ти ли е интересно?
Много е интересно, др. лейтенант.
Тогава, моля... И донеси това, което така старателно криеш!
Май, че се започна... Залитна Мухата.
Сега ще си го получи...
Не е зле. Та ти, какво - художничка ли си?
Погледнете, Зоя Павловна!
Къде си учила? - В Ленинградската академия.
Виж я ти Мухата, и си е мълчала, а?
Др. лейтенант, покажете, какво е нарисувала?
Сега, не сме на изложба!
Значи зрителната ти памет, трябва да е добра. Да проверим!
Обърни се!
Кръгом!
Минутата тече...
Готова съм!
Три гилзи от винтовка, калибър 7,62,
две гилзи от пистолет ТТ, калибър 7,62,
компас, две метални, златисти копчета със звезда,
едно седефено копче с 4 дупки,
едно малко камъче с диаметър около 3 см,
кутийка кибрит, със скъсан етикет и три молива;
един червен и два сини.
Курсант Мухамбетова, завърши доклада.
Хайде стига бе - говори, сякаш чете от някъде!
Учете се! Браво, Мухамбетова!
Отлично!
А на теб, Морозова, двойка!
Ама защо, др. старшина? - Защото не внимаваш,..
др. курсант!
А за мързел един непоряд! Ама др. лейтенант,..
Два непоряда - за неразбиране и препирни!
Слушам, два непоряда!
Наигра се Машка, лейтенантът щеше да я "изяде"!
Защо се вълнуваш, принцесо? Пази си сърцето, за инфаркта!
Глупачка си ти, Васка! Провинция! - К'во?.. Моята Одеса ли е провинция?!
Отговарям за глупаците; Одеса е голям пристанищен град!
Градът, може и да е голям, но ти си "село"...
Знаете ли момичета, какви гости идваха у дома, при нас с татко?
Разни учени,..
знаменити артисти,..
и какъв е "нашият" татко?
Професор в университета.
Случва се...
Ха, видяхте ли? Професорска дъщеря!
Ясна работа,.. "Птицата се познава по акото!"
А хлапетата - по сополите!
Е какво, скъпа - получава ли се?
Да,.. беда - да пушите, всичките сте майстори,
а тук е армия, не е ала-бала...
Дисциплината, трябва да се спазва!
А ако много знаеш - заповядай! Полезното, с приятното...
За теб, е полезно, а на всички останали на обяд ще е приятно.
Хайде, труди се,.. до сутринта, може да успееш.
И "очичките" почиствай по старателно.
О, привет на трудовия народ! - Много ли имаш още?
Не виждаш ли - стигат, за до сутринта.
Е, не се притеснявай,.. някакъв учен казал, че трудът направил
от маймуната човек!
Е,.. явно е сбъркал - не от всяка става човек!
Стига сте се кикотили момичета, на човека, без друго му се гади.
И какво зяпнахте, налетяхте като...
Нищо работа, до отбоя ще се справим.
Нещо друго? Тя ще изкарва непоряди, а ние да работим заради нея ли?
Нищо няма да ти стане, току виж и от теб излезе нещо...
Нали сама го каза - от маймуна - направо човек!
Какво принцесо, да идем, да се приобщим към народа!
Кузнецова,.. - Аз!
Леонова,.. - Аз!
Сухомилина,.. - Аз!
Колоколникова,. - Аз!
Толмачова,.. - Аз!
Взвод, мирно! Др. лейтенант,..
Продължавайте проверката! - Слушам!
Конне!.. - Аз!
Мартинюк,.. Мартинюк!
Серова,.. - Аз!
Морозова,.. - Наряд!
Пронина,.. - Аз!
Мухамбетова,..
Реброва,..
Яровая,..
Др. лейтенант, разрешете, да влезем в строя!
Какъв е случаят? Защо не сте в строя?
Тренирахме,.. тичахме крос.
Похвално...
Потичайте още...
Ей сега, принцесата, ще се нагълта с кал.
Това да не ви е по паркета, да се разхождате!
Каква язва си, Васка - гледай самата ти, да не се задавиш!
Реброва, напред!
Всяко спиране, може да ти коства живота!
По-живо!
Не изоставай!
Господи, кога ли ще свърши всичко това?
Какво да правя сега, с това? Кога ли ще изсъхне?
Учете се момичета, докато съм жива!
Ето, така...
Докато спите, всичко съхне...
До сутринта ще изсъхне...
и ще се изглади.
Дори ютия не трябва... - Страхотно!
Какво значи това - да спим на мокро ли?
А ти, как искаше - нищо, няма да потънеш!
Взвод, отбой!
Остава, да се разболеем. Ама, че студено...
Момичета, представете си, че сме на плажа!
Море, слънце, красота!
Браво Машка, точно така трябва!
Колкото по-бързо наберем горчив опит, толкова по-рано, службата,
ще ни се стори като мед!
Значи така, Иван Филипович,
няма какво да правиш в твоята строева част,
скоро ни е випуска на курсанти,
и твоят опит,.. извинявай, че аз пак на "ти" - така ми е по-лесно...
А твоят опит и бойна практика, просто са безценни за нас.
На стрелба, ще ги научи старшина Морозова...
А виж с тактиката и снайперските умения, ще се заемеш ти.
Трябва да успеем поне нещо да предадем на момичетата, скоро им предстои бой!
Помогни им, става ли?
Става.
Благодаря.
Е, какво, Ана Матвеевна? - Нищо няма.
Не се паникьосвай - военна работа е това,
може да са го прехвърлили някъде, знаеш как работи пощата сега.
Когато лежи на гръб, човек чува по-лошо.
Положението легнал по корем, обратно - подобрява звуковата ориентация.
Легнете по корем!
Ослушайте се...
Някога, наблюдавали ли сте глухи хора?
При тях, липсата на слух се компенсира с по-остро зрение и наблюдателност.
Сега, бързо седнете!
Повтаряйте след мен - ще правим масаж на ушните раковини.
С юмруци, бързо натискаме ушните раковини десет пъти.
Въздухът, да минава покрай пръстите.
Започнете!
Достатъчно!
Ослушайте се.
Наистина, по-добре се чува! - Да, появиха се някакви нови звуци,
дето по-рано ги нямаше...
Правилно!
Слухът ви работи пълноценно, когато сте спокойни.
Сърдитият или разярен човек, чува много зле.
Затова, добрият снайперист, никога не трябва да с сърди или паникьосва.
Злобата и страхът, увеличават пулсирането,..
Затова бойното равнодушие и пълна невъзприемчивост към стрес,
са качества, необходими на добрия снайперист.
Времето ни е малко, така че слушайте и запомняйте -
възможно, на някои от вас, това ще спаси живота.
След изстрела - не любопитствайте; улучил, не улучил...
"Ухапал" и се скрил, ако си улучил - добре,
разузнаването ще доложи - няма нищо страшно,
Противникът, ще се прояви пак.
Запомнете веднъж завинаги:
Войната е жестоко нещо,
и си принуден, или да убиваш, или да те убият!
Състраданието към врага, е сигурно самоубийство.
Врагът, когото не си убил сега, след секунда, ще убие теб!
Сизова!..
Др. майор, лейтенант Сизова... - Сизова, с теб всичко ли е наред?
Всичко е наред!.. - Сигурна ли си?
Тъй вярно, др. майор.
Тогава, взводът - в помещенията, занятията приключиха.
Слушам!
Как е тя?.. - Какъв е този човек, от желязо ли е?..
Стои като статуя, нито сълза не пророни.
Лошо е да държи всичко това в себе си.
Ох, каква мъка...
Трябва да ида на фронта!
Няма да мога да живея спокойно, докато не си оправя сметките с немците!
Отмъщението, е лош съветник, Зоя Павловна!..
И мотивировката, за нищо не става.
А за снайпериста - два пъти!
Врага трябва да се мрази... и унищожава!
Но не и да се отмъщава!
Какво се е случило, Ана Матвеевна?
Зоя Морозова... получи известие, за мъжа си...
Какво?! - Не отивай при нея, Сиротин е там...
За теб, пак няма нищо...
Може би е по-добре, отколкото...
Къде си воювал Иван Филипович?
Отначало гражданската, след това Халкин Хол, финландската...
Граничар бях...
После ме раниха, болница...
Отписаха ме поради инвалидност.
Подадох рапорт до Наркома, за възстановяване на служба...
Вече престанах, да се надявам.
Ами, сама виждаш - какъв воин съм сега?
Но получих заповед; да се призове и назначи, на нестроева длъжност.
Като изключение... - А семейството?
Загинаха...
И жената и сина...
Извинявай, не знаех.
И бойни награди ли имаш?
Имам...
А защо не ги носиш?
Иван Филипович, чуваш ли ме? - Извинявай!
Замислих се...
За наградите ли питаше?..
Немците имат поговорка:
"Победителят, винаги е прав, загубилият - никога!"
Немският снайперист, ме победи.
И той е прав,.. а аз...
Аз дори, не загубих от него...
а от самия себе си...
Нямам моралното право.
Стига!..
Така, може далеч да стигнете, в своето "самоизяждане"...
Войната е война,
и не винаги може да се побеждава.
А на момичетата, е нужен жив пример!
Тях, скоро ще ги хвърлят в боя...
Разбрахме ли се?
Вие какво?! Да не сте се наговорили, а?!
Випускът е тези дни, а те ми подхвърлят рапорти!
Погледни ги само, Иван Филипович, а?
Да не си мислите, че сте ми единствените, такива?
А с това, какво да правя? Това, също са рапорти, също за фронта...
И курсантите пишат и командирите!
А кой ще преподава?!
Тъкмо от теб, Зоя Павловна, изобщо не го очаквах!..
Извинявай!..
Но, др. полковник,.. - Никакви, "но"!
Изкарайте си випуска, а после, ще видим!
Отивайте, да работите! - Слушам!
Чу ли? Нова мода излезе...
Хартийки да пишат!
Огън!
Прекратете стрелбата!
Стани!..
Оръжието, за преглед!
Спусък!
За оглед на мишените - бегом, марш!
Какво ще кажете?
Чия е мишената? - Моя.
Само си го погалила. Така ли ще стреляш в боя?!
Случва се, може би се вълнува момичето? - А на теб, кой ти даде думата?
Тази, чия е? - Моя.
Е, зверобой, вече е по-добре.
Но само си го ранила.
А тази, чия е? - Моя!
Браво!.. Във всеки случай, го изкара от боя.
Отлично!.. Кой е авторът? - Аз!
Така си и мислех... Растеш Мухамбетова!
Реброва!? - Тъй вярно!
Има попадения, покажи къде се прицели?
Тук...
А защо не в главата?
В боя, такава стрелба, може да ти струва живота!
Някой да беше ни показал, др. лейтенант, как се прави това?
Че само ни се карат и изискват от нас. - Не се смей в строя!
Имаш ли лъжица? - Имам...
И аз имам...
Искам, да запомните едно просто нещо!
От вашата стрелба, зависи живота на хора!
А понякога и успехът на боя!
Сега, ще стреляме аз и старшина Морозова...
На 150,.. бегом!
А ти, дали не се изхвърли, Сизова? - Ще се оправим, Зоя Павловна!
На бързина ли? - На резултат!
Огън!..
Прекратете стрелбата!
Мишените за оглед!
Покажете мишените!
Мартинюк! - Аз!
Реброва! - Аз!
Приятен апетит!
Морзова...
Началниците пристигат!
Др. полковник, първи учебен взвод,.. - Здравей, Сизова!
Обявете почивка. - Слушам!
Взвод, 10 мин. почивка!
Старшина Морозова...
Здравей, Зоя...
И к'во да правим сега?
Как да ядем с това?
Кой те дърпа за езика, ма?
Снайпер, стреля отдалече, ала не пропуска вече...
Нейсе момичета, не се ядосвайте - лъжиците бяха столови, станаха учебни.
Получихте си го...
Е, как са резултатите? - Не са лоши.
Във всеки случай, не е срамно.
Е какво, командири... Подписах вашите рапорти.
Ура, Зоя Павловна... Победа!
Връщаш се в своята част, Сизова!
И не сама...
След випуска, взводът, начело с теб, в пълен състав, заминава за фронта!
Доволна ли си? - Тъй вярно, а Зоя Павловна?
Извинете, старшина Морозова...
Старшина Морозова, ще тръгне с вас,
но на място - както реши командването.
Благодаря, др. полковник!
Е, какво, Иван Филипович - да потегляме?
Продължавайте!
Поздравявам те! Постигна своето.
Благодаря, др. майор!
Това е всичко! Късмет, Зоя Павловна...
И за теб също, Иван Филипович.
Прощавай!
Нашият "зверобой" добре го дава. Ще стане нещо от нея.
Кой с какво се занимава, а тя - по работа.
Готово,.. кипна!
Ей, Червена армия, а защо аз не виждам чай?
Ей сега, др. старшина, само да го приготвим.
Ох, по дяволите, как така забравихме? - Васка отнеси чай на командирите.
Вземи, захар и сухари.
Аха, ей сега, само за се засиля. - Пак ще си поговорим.
Аз ще отнеса...
Какво гримасничиш, Морозова? Горещо ли е?..
Запомни веднъж завинаги, червеноармеецо:
Снайперистът трябва винаги, да си пази пръстите...
и да мисли с главата си, а не с това място, на което се държат панталоните.
Ясно ли е?.. - Тъй вярно, др. старшина!
Тогава, постави и си свободна.
Обуй си ботушите,.. няма за какво да шляпаш боса из вагона - не си баня!
Ето, захар и сухари.
Е, как е - наред ли е всичко? - А как иначе...
Сурова сте с нея... - Откога стана толкова добра, Сизова?
Не мога да те позная.
Нищо й няма, ако се научи да мисли, може и жива да остане.
Оля, а ти била ли си в зоопарка? Казват, че в Москва бил огромен.
Била съм. - А в Третяковската галерия?
И там съм била. - А в мавзолея?
Била съм, а ти какво - цяла Москва ли ще ми изброяваш?
Върви ти - навсякъде си била.
И на теб ще ти провърви.
Нека свърши войната - ще се върнем всички заедно в Москва,
аз всчико ще ви покажа, момичета;
Кремъл, Червеният площад,.. А от Ленински горки, знаеш ли,
...каква панорама се отваря? Цяла Москва е като на длан.
А после - всички, при мен, в Одеса.
Такъв град, повече никъде няма. Дори имената на улиците цена нямат.
Полски спуск, Малая Арнаутскя, Дерибасовская, Молдованка...
Ще се изкъпем в морето, с татко на риболов ще отидем...
А после, при Капа... Капа, спиш ли ма?..
А след това при Мухата,..
ще преяждаме с пъпеши и грозде. Пъпешите там, са огромни - ей такива!
А колко са сладки!.. - Наистина ли?
Вярно, аз не съм яла, но са ми разказвали.
Пъпешите са в Туркмения, а при нас има ябълки.
Алматински апорт - чували ли сте?
Такива едни - огромни, всяка по килограм.
А аромата им... - Надухте ми главата вече!..
Пъпеши, ябълки,..
... а сухарче не остана ли?
Морковче, искаш ли? - Ох!..
Не се показвайте навън!
Всички, слизайте от вагона - бързо!
Всички при мен!
Какво имаш там? Суха храна...
Намерила време, да мисли за плюскане! - Тепърва ще кажеш "благодаря"!
Намерих тръба - към другата страна, направо под коловоза е.
Трябва да се махаме, докато не са ни избили всичките.
След мен! - Мърдай, по-бързо!
Не изоставай!
Това е,.. почивка.
Всичко, което успях!
На всяка, по пачка. Можем рота да избием, ако не пропускаме.
Какво ще правим?
Зоя Павловна,.. не знаем, колко има до полка.
Затова пък знаем, колко сме се отдалечили от възловата гара.
Някак, ще успеем да се доберем до гарата, ще доложим на коменданта,
а после, ще видим. - Значи, така:
Минута, да си вземете въздух, да проверите оръжието...
и да си пренавиете партенките. - Яровая, раздай патроните!
Какъв е този трофей? - Разузнавачите, хванаха парашутист.
Висял на едно дърво. Облечен, в съветска униформа!
Помислили го за наш,.. свалили го от дървото, а той на руски, дума не знае.
Сега го разпитват.
Стегни си якичката! - Виноват!
След това групата, трябва да извърши скрит,
ускорен марш, по посока на възловата гара.
Кога трябва да бъде извършено нападението на възловата?
Не знам, колкото може по-бързо, след първия удар.
Отведете го.
Видя ли?.. Десантници.
И не какви да е - есесовци!
Колко са? - 50.
Вече са 49, но това е сериозно.
С такива сили, може да се извършат много пакости!
40 километра,.. Това е в рамките на денонощен преход.
Докато ги търсят на едно място, те ще нанесат удар, на друго.
Там, където не ги чакат.
Виж какво, Карацуба, изкарвай, всички водачи с кучетата,
проверете целия този район, със сигурност са оставили следи някъде.
Слушам!
Аз ще отида да видя, от онази страна на ливадата.
Там, не бива... - Стига ма, аз бързо.
Заповядвам ти, да не ходиш. - Не се натягай пред началството!
Извъдила се и тя,.. командирша! Хайде, аз бързо...
Стой,.. назад!
Защо спря?.. От километър се виждаш!
Стой!.. Пушката на земята! Не се обръщай!
Как така,.. Васка! Какви ги забърка? - Боли ме. Все пак, преди теб, Капа.
Напред!
Зоя Павловна… немци,..
...облечени в наши униформи, гадовете!
Сега те ще се изтеглят... - Нека се отдалечат, ще се успокоят...
Половината, ще натръшкаме ние с теб, а останалите - момичетата ще ги довършат.
Трябва, да изпратим да ги следват. Само това липсваше - да ги изгубим.
Морозова,.. -Аз! Мухамбетова,.. -Аз!
Нищо не се вижда - само камъш.
Ей натам, трябва...
Муха, те ще се измъкнат! Нашите няма да успеят да дойдат!
Не бива да стреляш. Заповедта е само да наблюдаваме.
Остани тук, аз тичам за нашите.
Ето го и най-главният, от него ще започна...
Ох, по дяволите! Не издържа Машка...
Трябва да ускорим, мила... Ще пропаднат момичетата!
Яровая, Реброва, на десния фланг!
Разпръсни се по дължината на брега!
Бийте всички наред!
Всички наред!
Мамо,.. мамо...
Машка!.. - Майчице...
Какво има Машка?.. Какво ти е?
Тихо!.. Кротко, кротко...
Спокойно, Машка. Кръвоносните съдове са се спукали от напрежение.
Ще направим промивка и всичко ще мине! Лежи тук, не мърдай...
Машка, аз съм до теб!
Затвори си очите...
Муха, какво става там - нашите успяха ли?
Наред е Машка - всички са тук!
По дяволите! Две гранати за Мухамбетова и Морозова!
Бързо!.. Прикрий!..
Какво става там?.. Муха?! Немците Машка. Съвсем близо са!
Покажи, накъде да стрелям!
Машка, та ти... - Показвай, глупачке, насочи цевта!
Дръж така...
Браво, Машка - улучи!
Това е Машка,.. недей да търсиш!
Няма патрони.
Муха!.. Машка!.. Да не сте посмели!
Яровая, залегни!.. На земята!
Мила, Реброва, там има снайперист!
Търсете снайпериста,.. снайпериста търсете!
Засякох го!
Потвърждавам! Целта е на прицела!
Настреля се!..
И какво,.. много ли ме...
Нищо, Зоя Павловна…
Не е страшно, сега ще Ви превържа. - Недей, да лъжеш!
Върви при момичетата,.. върви, ти казвам!
Добре, аз,.. бързичко - става ли?
Вие, потърпете, Зоя Павловна...
Намери Маша...
Машка,.. жива си! - Очите ме болят, не мога да ги отворя.
Всичко ще бъде добре, момиче, всичко ще бъде добре!
Др. лейтенант, а как е там, мама?
Мама, жива ли е? - Каква мама, чия?..
Моята,.. старшина Морозова, е моя майка...
Ripped by SPECNAZ
Превод и субтитри: Vake :) - 07.2014
Централната (Подолската) женска школа за снайперистка подготовка,
за две години е подготвила 1886 девойки - снайперисти.
188 от тях, са дали живота си, в борбата с врага.
Старшина Нина Петрова е станала пълен кавалер на Ордена на славата. (загива 1.5.1945)
6 девойки снайперисти, са удостоени със званието герой на Съветския съюз.
Людмила Павлюченко Мария Поливанова (посмъртно)
Наталия Ковшова (посмъртно) Татяна Костирина (посмъртно)
Татяна Барамзина (посмъртно) Алия Молдагулова (посмъртно)