Mina föräldrar ville icke ha mig, så jag föddes utan vilja.
Jag var hos dig den lydande.
Jag var ditt oförstående barn.
Ja. Och jag älskade dig som mitt barn.
Väck inga starka tankar hos den sjuke. I en mjuk hjärna utvecklas de hastigt-
-och blir lätt fixa idéer. Förstår ni?
Fy fan för dig, Alex! Jag hatar dig.
Är du dum? Du kom in i fel akt!
Jag borde ge dig en smäll jag med. Men du är inte värd det!
Du kommer för sent, du kan inte dina repliker. Du är helt talanglös!
Du ska lämna den här teatern - nu!
Men vad fan...
Mobiltelefonen ringer
Hallå?
Är hon kvar?
Vill du ha mer kaffe? Hallå, vill du ha mer kaffe?
-Vad är klockan? -Kvart i sex. Men du måste ju betala!
Hallå!
Tjenare, Alex. Jag ringde dig, men du svarade inte. Så Lisa hämtade Josefin.
-Är hon sur? -Ja, litegrann. Men det är lugnt.
-Ser du inte att jag håller på? -Gud, vad du var spänd.
Jag har läst hela dagen, handlat mat, och nu ska jag till jobbet.
Därför kanske jag är lite spänd. Vad har du gjort? Glömt hämta Josefin.
Ska jag hjälpa dig? Ta det lugnt.
Fel hål, bara.
-Jag betalade alla räkningar igår. -Shit! Jag får pengar på tisdag.
De du fick av mig igår?
Har du tappat femhundrakronorssedeln?
Vi har bott här i fyra år, och du har fortfarande inte skaffat något jobb.
Det fungerar liksom inte.
Vad konstigt... Det var mycket märkligt. Lisa, kom.
Kom. Ärligt.
Nej...
Jag vill att du flyttar härifrån.
-Va? -Ja, jag vill att du gör det.
Lisa, jag kommer att fixa allting. Du behöver inte vara orolig.
Jag är lite orolig. Du har inget jobb-
-och du tar inget ansvar. Jag får sköta allt.
Tjenare, brorsan. Det är Alex.
Josefin och Lisa har åkt bort. Jag är ledig och tänkte komma upp till Hudik.
Några dagar, bara.
Okej. Vad bra.
Då ses vi snart. Okej. Hej.
Nej...
Din lilla jävel.
-Så du kommer nu? -Jag kom i dag i stället. Hej, brorsan.
Tack.
Hur länge tänkte du stanna? Inte så länge?
-Nej. -Nej. Det är ju bra.
Du jobbar med någon teater i Gävle?
Ja, men jag har tänkt om lite. Jag skulle vilja prova något nytt.
Tänk att du har stått på en scen inför så många människor.
Det var längesen.
Ja, finns det något jobb?
Nej, det finns inga jobb. Inte om man saknar utbildning.
Här är ett jobb.
-Inom omsorgen på ett dagcenter. -Vad gör man där?
Man jobbar med utvecklingsstörda.
Och...vad gör man med dem?
Det står här i arbetsbeskrivningen att de håller på med vedhantering dagtid.
Ja. Det låter som ett guldjobb-
-men jag är lite mer kultur och drama.
Kultur och drama har vi inte här. Det finns bara det jobbet.
Det finns en lägenhet som den förra assistenten hade. Du kan få överta den.
En lägenhet? Okej.
-Jag tar jobbet. -Bra.
Jobbet kräver en hel del ordning och disciplin. Det klarar väl du?
-Ja, det är klart. -Bra. Du fårjobba tre månader på prov.
Jag fick det? Bra.
Bra.
-Välkommen till Paradiset. Hej då. -Hej.
Får jag fråga en sak? De är inte farliga på något sätt?
-Nej? De är inte det? -Nej.
Nej, det är klart att de inte är. Hej!
Mobiltelefonen ringer
-Varför ringer du mitt i natten? -Jag har fått ett jättebra jobb.
Jaha. Du kan ändå inte behålla jobben.
Det här är annorlunda. Jag har fått en skitfin lägenhet. Det är sant.
-Kom och titta. -Nu måste jag sova vidare. God natt.
Ja... Skål, Alex.
-Hej. -Tjenare.
-Är det du som är Alex Andersson? -Ja. Jag är sen.
-Jag är Hanna, Paradisets platschef. -Perfekt.
Oj!
-Kristina... - Det är ingen fara. -Hon piggnar nog till snart.
Ska vi ringa en ambulans?
Nej tack. Glöm det. Men Rut lever!
-Säkerhetsbälten? -Check!
Säkerhetsbälten.
Skrattar
Så.
Bilarna bakom tutar
Vi har bestämda tider. Säger jag klockan åtta menar jag klockan åtta.
Inte fem över eller tio över. Du kom ju tjugo över...åtta.
Ja.
-Ebbe säger inte mycket. - Eller hur? -Nej.
Jag har ett litet tips. Håll inte på med en massa uppmuntranden-
-utan använd korta kommandon.
Sätt på radion!
Dansbandsmusik
Sjunger med
Ja, här har vi jobbat i många år. Veden klyvs - det fixar Ebbe.
Sedan hamnar veden i skottkärran. Det är Kjell-Åkes syssla.
Filippa kör veden till Leif som packar den i säckar. - Bra.
Kristina knyter ihop säckarna. - Eller hur, Kristina?
Jajemän!
Gammal ved och slit!
Där har vi Katarina. Hon är befriad från vedhanteringen.
Hennes hjärna tar in allt, så det blir kaos. Därför vill hon skärma av sig.
Hon vill vara för sig själv och så.
Man får tänka på att de inte är som vi.
-Säckarna är ju slut! -Vad gör man då?
-Hämtar nya. -Just det.
Tålamod och struktur, då blir det ordning.
Får de göra några roliga saker ibland som att spela fotboll?
Det händer. Det här är kul.
-Jag måste ta hand om Josefin. -Jag kan ta hand om henne några dagar.
-Nej, jag vill inte det. -Jag saknar henne som fan. Snälla.
Hallå?
Okej, vi kommer upp på fredag.
-Lova att det fungerar då. -Ja.
-Jag älskar dig. -Ja, men jag älskar inte dig.
-Nej, jag vet. -Men du ska få träffa Josefin.
Shit!
-Då hoppar vi in i bussen! -Men Alex, då?
Han måste lära sig klockan. Det är klart att han kan klockan-
-men han måste lära sig hålla tider.
Kjell-Åke, kom nu. Här kan vi inte sitta och slöa.
Så.
-Säkerhetsbälten? -Check! Där kommer han, löparen.
-Hej. Förlåt. - Läget? -Bra.
Alex, ska du och jag gifta oss?
Nej. - Korta kommandon.
-Kan du klockan? -Det är klart att han kan.
Skratt Han måste lära sig hålla tiden, bara.
-Vad är det, Leif? -Han är rädd.
Slangskräck.
Kom nu, du är inte förnuftig. Det är bara en slang.
Det har du gjort så många gånger förut. Kliv över nu. Jo, det kan du.
Ett, två, tre och så kliver vi över.
Va? Titta här, det är lätt. Ett, två och så kliver vi över.
Det är väl inget krångligt?
Det är inget farligt, det är bara en slang. Titta.
Det är bara en slang. "Hej, hej, slangen", säger vi.
Du gillar inte den, va? Kom, du kan gå här.
-Han måste lära sig kliva över. -Varför det? Man kan ju gå runt.
Jajemän.
Kom.
Så dyker vi ner i poolen igen. Plask!
Så gör vi en ögla, och så gör vi två öglor-
-och så knyter vi. Bra. Och så knyt.
Måste vi hålla på? Snörjävel. Skojävel.
-Nu tar vi det en gång till. -Nej.
-Nu får du plocka upp skon. -Nej, har jag sagt.
Så. - Varför måste alla gå skoknytarkurs?
Det är viktigt. Vi tränar på vissa sociala färdigheter.
-Hur länge har ni tränat? -Vi har nog hållit på i åtta år.
Det måste finnas något viktigare att göra.
Följ med in där. Gå in dit.
-Så fortsätter ni. -Nej.
Väldigt vad du har blivit duktig snabbt. Den här gruppen är svår.
Den kräver oerhört mycket tålamod och struktur. Sedan får man ordning.
Nu är det dags för promenaden. Du kan ta den.
Så kan jag skriva utvecklingsrapporter.
-Utvecklingsrapporter för det där? -Ja, det är det det handlar om.
Utveckling.
Jag ville höra att allt var bra, att ni var på tåget.
Ja, okej. Ja, det gör vi.
Okej. Hej.
Ska vi bara stå här?
Ja, då promenerar vi.
-Ja? -Kom upp, då. Leif.
-Nej, jag vågar inte. -Fegis. Kom nu.
Ebbe. - Kristina.
Du, Alex... Kan du hoppa ner och knyta min sko?
-Du har ju gått skoknytarkurs. -Äh, korkad gammal kurs!
In i poolen...och knyt.
-Du lärde dig inte knyta skor där? -Nej.
-Är det bra? -Ja.
-Så. - Tack.
-Vad modig du är, Kjell-Åke. -Mycket modig.
-Oj, jag får svindel. -Kom ner, då. Kom ner samma väg.
-Kom ner för trappan. -Nej, jag vill inte!
Släpp tanten. Höger fot först, vänster fot, nerför trappan.
-Sluta larva dig. Kom ner. -Jag kommer att dö här!
-Det är bara några trappsteg. -Nej.
Vad fan ska jag göra nu?
-Kjell-Åke, jag kommer upp. -Nej.
-Jag kommer och hämtar dig. -Det där tror jag inte ett dugg på.
-Släpp tanten. Kom, jag leder dig. -Nej!
-Lägg ner Vägverket. -Nu är det kört...
Kom nu, jag hjälper dig ner. Släpp henne. Kom.
Det är enkelt. Kom.
Jag hjälper dig ner. - Vad ska jag göra?
-Ta ner honom. -Bra idé.
Vänta lite... Vad menar du?
Jag lovar och svär. - Kan du berätta att brandkåren är här?
Nej.
Yes!
Applåderar
Det är en människa utan ansvar.
Alla vet att personer med Downs syndrom har höjdskräck. Min bror var rädd.
Jo, men han gick upp dit själv. - Peter, jag pratar med honom. Okej?
Sjunger
Vilken tråkig låt!
Visselpipa Chefen är på väg.
-Nej, nu kommer hon. -Nu är det kört.
-Hej. Får jag prata med dig, Alex? -Okej.
-Jag höll på att dö där uppe. -Dö? Nej, det gjorde du inte.
Det är privat, så du kan komma med här.
Stackars Alex.
Du har begått ett tjänstefel. Det är människor vi har att göra med.
De har både psykiska och fysiska problem. Kjell-Åke har svagt hjärta-
-och igår gick du på tok för långt. De är fan inga bergsklättrare.
-Jag ber om ursäkt. -Tyck inte synd om dig själv.
Du skulle bara veta hur föräldrarna klagar inför mig.
Ja.
Jag kan se att de gillar dig. Det är bra, det gillar jag också.
-Lova att aldrig mer klättra med dem. -Nej.
Ja, då säger vi så.
Okej. Nya tag.
Signal från mobiltelefonen Ska du ha den också?
Steg
-Får jag komma in? -Shit, vad du skräms.
Du är redan inne, men kom in igen.
Hej.
-Tjenare. -Tjenare.
Ja...
-Vad tänkte ni att vi skulle göra? -Inte vet jag.
-Nehej. -Kan inte du spela något?
Nej.
Musik
-Bra, va? -Vilken bra låt.
-Jag är ganska trött. -Det förstår jag. - Kom, så går vi.
-Alex Andersson, kan jag låna din CD? -Ja, det kan du.
Alltså...
-Varför kör du i dag, Alex? -Hanna behövde lite avlastning.
Leif skrattar -Vad är det? -Gasen i botten.
-Vill du åka snabbt? -Ja.
-Är det bra, Leif?. -Ja. Gasen i botten, Alex.
Akta älgen!
Skrattar -Ah, bomp! -Det är bra, Ebbe.
Såg ni älgen? Såg ni den?
-Nej, det finns ingen älg. -Vilken jävla älg! Han står där. Titta.
Han står där. Jag trodde att det var en elefant. Titta. Ser du inte älgen?
-Ser du den? -Jävlar, vilken stor älg.
-Ja, jag ser den. -Det är nog den största älg jag sett.
-Bor han ensam där? -Jag ser en älgunge också.
-Det står en kamel där också. -Jag ser en ko där borta.
-Det står en polis där. -Ja, visst.
Shit! Det står en polis där.
-God dag. Körkortet, tack. -Jävlar!
-Här är alla utan säkerhetsbälten. -Alex gjorde ingen check i dag.
-Vad säger Alex om polisen stoppar er? -"Ducka!" Aj!
-Det blir böter. -Förmodligen fängelse.
Skrattar -Du är en go' människa. -Det är inget som polisen bryr sig om.
Det är inte läge nu. Okej?
Tack.
Sätt på er säkerhetsbältena.
-Ha en bra dag. -Du med.
Check.
Alex Vi struntar i veden i dag.
-Ska vi lägga en frispark i stället? -En frispark?
Okej, ihop. Nej, vänta.
Oj, vänta.
Hoppa ihop. Täta.
Så står du så här. - Du också.
-Är ni med? Kristina, är du med? -Ja.
Du... Katarina, ska du vara med?
-Täta hålet. Kristina är med? -Jajemän.
-Aj! -Shit!
Hej, Lisa. Det är Alex. Jag har försökt få tag på dig.
Kan inte du svara när jag ringer? Jag skulle behöva prata med dig.
Ring mig när du hör det här, så pratar vi. - Hej.
-Vad har hänt med Ebbe? -Han har lite ont i huvudet.
-Hur gick det hos läkaren? -Min årliga hälsokontroll.
Klappat och klart. Jag gick igenom besiktningen i år igen.
Här följer ni inte schemat, ser jag.
Så! Det var jättefint och kul, men nu ska vi följa schemat.
-Bassängen. -Just det. Bra, du drar åt.
Så att skon sitter på. Så gör vi...
Du, kan de inte få ha sådana skor i stället? Så kan de strunta i det där.
Men titta. Jättebra! Jävligt bra!
-Tjenare. -Jaha.
-Jag har fått jobb. -Lite vänner också, ser jag.
-Ja, det också. De är roliga. -Det tror jag. De passar dig bra.
-Vad ska ni ha? -Glass.
En cola.
En öl.
-En öl? Är det en så bra idé? -Ja, vad då? - Vi kan se på fotbollen.
Ja!
Åh!
Varsågoda.
Hemåt! Passa höger.
Ja! Ta den!
-Kom igen, Malmö! -Käften!
-Spela framåt! -Kom igen, Malmö! Kom igen, då!
-Kom igen, Malmö! -Kom igen, domaren!
-Käften! -Varför det? Håll käften själv.
Det är lugnt, Ebbe. - Idiot.
Kom igen, Malmö!
Kom, vi drar. Vi skiter i de här jävlarna.
-Har du problem? -Nej, det är du som har problem!
Tjo! Det här är Dogge Doggellto i programmet för amatörtalanger.
Dig kan man lita på.
Tack.
Nu är jag arg. De gick på en bar!
Tänk om Katarina hade varit där.
Det är en stor jävla skandal.
-Ge honom sparken. -Kjell-Åke kan bryta ihop väldigt lätt.
Jag ska göra det jag kan. Men han har inte gjort något fel...
Inte gjort något fel! Vad säger du?
Till och med du måste väl se att han har gjort fel. Fy fan!
Musik hörs inifrån lägenheten
Sjunger med i en låt
Tack.
Sjunger Här är gudagott att vara
Åh, vad livet dock är skönt
Leif...
Hämta hans medicin på högra hyllan i köket. Det står "Leif" på burken.
Leif, hallå? Så ja, det kommer att bli bra.
Leif, var med nu. Är du med?
Här.
Så, tack.
Nu blir han okej.
Det blir bra.
Musik från CD-spelare
Filippa sjunger med Jag blir aldrig samma från och med du
Från och med då från och med du
Jag blir aldrig samma från och med du
Applåderar
-Va? Hur har ni lärt er så bra? -Vi har lyssnat.
-Ni borde vara med i Amatörjakten. -Nej, men lägg av.
Alla har begåvning.
-Men vad tycker de om oss? -Det spelar ingen roll. Ni är asbra.
Snälla du, kan du följa med här?
-Menar du allvar? -Ja.
De har handikapp.
Det är inget fel med det, men... Nu... Jag säger bara det.
Ska jag anmäla er? Då anmäler jag er till Amatörjakten i Stockholm.
Har du blivit fullständigt galen?
Ska jag berätta för föräldrarna att deras barn ska vara med i tv?
De är mycket bättre på att sjunga än att knyta skosnören. De är bra.
Jag känner ingen som kan sjunga så.
Att du orkar göra det här...!
Du kan få vara på teatern, men det andra måste jag höra med föräldrarna.
Hanna Vet Anna-Lena om det här? Har du några egna regler nu?
Alex Hon har godkänt allt. - Kära vänner, nu ska ni få se en riktig teater.
Kliv på. Titta!
-Va? -Fina stolar.
-Jag ska hjälpa er upp lite. -Vad är det här?
-En riktig teater. Är den fin? -Ja.
-Hur känns det att stå här? -Usch, jag blir nervös.
-Ser du publiken? -Ja. Jag svimmar.
Man håller varandra i handen.
-Titta runt lite. -Oj!
Stum sekvens
Ska inte du vara med? Va?
Du hatar inte mig, va?
Hur har du fått lov till det här?
Vet föräldrarna om det? De skulle aldrig tillåta det.
Varför kan inte de få ha lite kul?
-Vad då "kul"? -Kul.
Vad ska de ha på sig?
Då ska vi se... Ebbe. Nu ska vi prova lite.
Sådär. Ett litet paket.
Så. - Och monsieur!
Sådär...
Ja...
Så!
-Var har du fått tag i sakerna? -Ja, jag...gillar sådant där.
-Jag samlar på det. -Det är bra. Lite otippat, men bra.
Bra.
-Amatörjakten? Kan ingen stoppa honom? -Det är inga barn.
Det är vuxna människor med behov. De vill också ha kul. Eller hur?
Om man inte håller tillbaka dem med rutiner kan de gå hur långt som helst.
Prata inte med mig om rutiner. Jag går.
-Men Maud... -Nej, jag går.
Nu är du väl nöjd? Man borde klappa till dig.
Du accepterar att din 30-åriga dotter är kvar på femårsstadiet? Vad hon kan-
-och vad hon vill spelar ingen roll? Skitsnack, det finns inga gränser.
-De vill också bli sedda precis som vi. -Jag har kämpat mot fördomar...
...i hela Leifs liv. Om ni utsätter honom för en så komplex utmaning-
-som...Amatörjakten, så tror jag att ni skulle kunna rasera och förstöra-
-all den lilla självkänsla som han har skrapat ihop.
Våra barn ska inte bli nån freak show.
Det är inga barn, utan vuxna, och de är redo att ta nästa steg. - Eller hur?
Hanna...
Så här är det. Jag förstår er oro och jag tar den på största allvar.
För att få lugn och harmoni i gruppen igen-
-vill jag att ni talar om för gruppen att de inte kan delta i Amatörjakten.
Du tyckte att det var en bra idé, och du har låtit oss repetera på teatern.
-Men du tar dig friheter. -De kan och vill göra det.
-Ni är fega. Det är ni som är störda. -Vad fan säger du?
Alex, jag tror att du ska gå nu.
-Du lovade. -Du lovade att vi skulle vara med i tv.
Får jag säga... Med Amatörjakten var det så att vi inte bad om lov.
Man måste alltid be om lov innan man får lov.
-Lova, lova... -Alla bara kör med oss!
Nej men, hör ni...
Vänta!
Förlåt.
Du är sen i dag, Hanna. En minut.
Jaha.
-Hur är det? -Jättebra.
-Var är alla? -Jag vet inte. Jag trodde du visste.
De ska ju vara här.
-Vad är det där? -Jag vet inte. Läs.
Hoppa in i bilen.
- Vi måste ringa Anna-Lena. -Det står "Försök inte stoppa oss".
-Har du lurat iväg dem? -De gör som de vill.
-Världsklass. -Hej och hå, nu ska vi till Stockholm!
Skrattar högt
En, två, tre. Det räcker.
Du kan fixa, du.
Högtalare Vi anländer strax till Stockholm.
Vi måste få någon hjälp.
Hallå! Stopp i lagens namn!
Äh, ingen lyssnar. Jag svimmar då.
-Du, hon mår inte bra. -Va? Oj då.
-Vad har hänt? Hur är det med dig? -Det är bra nu. Jag är fri som fågeln.
Kan du hjälpa oss till Amatörjakten?
Amatörjakten? Nej, jag har möten nu.
Men vi är ensamma.
Jaha.
-Det är ingen fara. Vi vet vart de ska. -Lova att vi får hem dem till kvällen.
-Stopp! Rött. -Jäkla blådåre.
Kristina sjunger Stockholm i mitt hjärta
Suckar
-Nej. Inget svar från någon. -Försök igen. Jag börjar gråta.
-Ta det lugnt. Sakta ner. -Jag kör inte fort!
-Du tittar inte på vägen. -Jo!
-Klarar ni er själva nu? -Ja. Tack så mycket för hjälpen.
Ha det bra. Hej då.
Herregud, så mycket folk.
Tjo! Välkommen till Amatörjakten, programmet för amatörtalanger.
Dansa på magen, äta 18 chipspåsar...
Ta den och gå till rum fyra, korridoren till vänster.
-Och du heter? -Vi.
-Ni förstår att det är Amatörjakten? -Ja, det är därför vi är här.
-Var kommer ni ifrån? -Tåget.
-Hudiksvall. -Bra. Fyll i den här.
Åh, nej...
-Ursäkta. -Vi måste förbi.
Det är ganska lång kö. Ställ er sist, så kanske ni kan fylla i blanketten.
Vi ska inte tävla!
-Kan ni vara snälla och ställa er sist? -Vi ska bara in och leta!
-Vi klarar inte det. -Nej, vad tråkigt. Nästa!
-Hur kom ni hit? -Hallå. - Jag kan fylla i.
-Hej, Kristina. - Så. -Tack. Roligt, kul.
Ta den och gå till rum fem rakt ner till vänster.
-Bra, Leif. -Vi skulle ju åka hem!
-Ja, men de ska få sjunga först. -Nej, nu gör du fel.
-De är redan här. De kan väl få sjunga. -Du... Vi blir avskedade.
Är det det som är problemet? Du tänker inte på dem alls? Gör som du vill.
-Jag tänker inte svika dem i alla fall. -Just det!
Så här kan man inte göra!
Filippa och Alex -Det blir inte bra. - Vi hinner inte få det bättre.
Det känns som om det är för tjockt.
-Det blir inte bra. -Ska hela håret med?
Är det för mycket? Okej.
Det går inte att klämma om det så.
Nu gör vi det här! Så.
-Snälla, gör det här. -Ja, vi byter. Ebbe.
Här får du. Lyssna nu, det här är jätteviktigt.
När ni går upp på scenen - stressa inte. Visa inte att ni är nervösa.
Få juryn att känna-
-att de ska vara glada för att ni ger dem er tid.
Kan jag få en kram?
-Nu är jag hungrig. -Jag med.
Måste ni äta nu? Ni ska upp på scen om...
Nej, tyvärr. Jag måste säga nej. De går inte vidare.
Nu har vi ett band från glada Hudik direkt i Amatörjakten.
Ge dem en stor applåd. Här kommer de, varsågoda!/i>
Så. Nu ska vi in.
Hallå!
Musik
-Det går bra. -Tjata inte om att det ska gå bra.
-Ska jag säga att det går dåligt? -Nej. Lyssna nu!
Sjunger För en minut sen var du min
En tredjedel av den jag var går hem
För en är krossad, en är din Det här är slutet på vår film
Stum sekvens
Telefonsvararen Jag blir så ledsen när de har åkt iväg-
-utan att någon har frågat mig. Även om Leif är myndig...
Kristinas pappa. Vad fan händer?
Jag har tröttnat på den där Alex...
Förstår du vad han har gjort? Katarina är väldigt känslig.
Den där Alex har gått alldeles för långt.
-Jag måste få säga hej då till dem. -För din eller deras skull?
Kom tillbaka och hälsa på om ett tag.
Lämna nycklarna i lägenheten, så säger vi hej då nu.
Jag har en del att sopa upp efter dig.
Mobiltelefonen ringer
-När kommer han? -Han kommer inte mer.
-Då måste han vara död. -Han måste komma tillbaka.
-Ni får klara er med mig. -Det är inte kul.
-Sluta, jag blir tokig! -Så praktiskt.
Nu är det kris.
Ni måste lova mig en sak.
I morgon går ni till Paradiset med Hanna. Jo!
-Måste vi verkligen det? -Ja. Att jag bor här är vår hemlighet.
-Okej? -Okej.
En dörr öppnas
Hej.
Hur är det?
Hallå! Hej.
-Läget? -Du är tidigt uppe. Är du arbetslös?
-Nej. Jag tänkte på en sak... -Nej.
-Jag behöver hjälp med en sak. Snälla. -Nej.
-Det handlar om mina kompisar. -Jag såg er på tv.
-Du är den enda jag kan be om saker. -När det gäller pengar.
Det handlar inte om pengar, utan om att jag vill bli en bättre människa.
Du ska spela på Glada Hudik-dagen. Jag vill få upp dem på scenen.
Tre minuter och 50 sekunder är allt vi behöver. Snälla.
Hur skulle det se ut om ett gäng mongoloider förstör min spelning?
-Hur skulle det se ut om de gör succé? -Det kommer aldrig att hända.
Folk skulle uppskatta att se dig göra en insats för de svaga i samhället.
Fan, du kan inte missa en succé.
Sabbar du det är vi inte bröder längre.
Toppen. Jag ringer dig.
Musik Snurren, ni vet - när man går runt.
Kristina...
I början av första refrängen är det den här.
Upp med händerna. Och så...
Det ringer på dörren Vem är det nu?
Det är till dig. Det är lugnt.
Okej.
-Hej. -Hej.
-Vad... Jag trodde att du hade... -Jaha. Nej. Inte än.
Får man...komma in?
Visst.
Grymt.
-Titta, jag kan ju knyta skorna. -Ja, nu kan du knyta skorna.
Alex, hur kommer det att kännas?
Blunda.
Nu står ni på scenen.
Anna-Lena sitter i publiken, ganska långt till höger.
-Kristinas pappa också. -Jag ser honom.
Leifs morsa.
Jag ser en hund.
Det är bäst vi börjar innan de har tröttnat.
-Det är mycket bättre än i Stockholm. -Ja, det är det.
Säg till om ni vill ha hjälp med något.
Åh, du är som en härlig kardborre hela du!
-Klarar du dig med det här? -Jag klarar mig alltid.
Hur går det med medicinerna? Tar du dem ordentligt?
-Ja. Puss, puss. -Puss. Hej då.
Gick det bra? Jag kan inte bo kvar här, det fungerar inte.
Jo då, oroa dig inte. Vi fixar det.
-Ska vi köra lotto? -Lotto? Javisst.
-Du får lära mig hur man gör. -Kan du inte? Penna.
-Penna. -Vilket nummer?
-Tolv. -Tolv. Då ska jag ta...
-Vad ska du ha? -Tretton.
Alex Lisa,jag förstår varför du tröttnade på mig. Jag har varit oansvarig.
Från och med nu kommer jag aldrig att svika er igen.
Snälla, ge mig bara en chans.
Vad krystat...
Leif!
Leif?
Leif...
Leif? Leif!
Leif- en ung man med stort hjärta.
Älskad och omtyckt av många, framför allt av hans vänner i Paradiset.
Ni betydde allt för honom. Han bar en tung kropp och hjärtat pumpade svagt.
Till slut orkade han inte mer.
Nu får era minnen med Leif tillsammans med hoppet om återseendets glädje-
-bära er i dag och dagar framöver.
Hej då, kompis.
Ha det bra, Leif.
Sjunger Du är allt jag någonsin önskat
Du är allt jag någonsin drömt
Du är den som får mig minnas
alla drömmar jag har glömt
Du är den som får mig hoppas
Du är den som får mig le
All min kärlek får du bära
Hela livet vill jag ge
Du är där när ingen ser mig
Du är där när stormen yr
Du är där när natten skrämmer
Du är där när dagen gryr
Jag vill alltid ha dig nära
när som åren läggs till år
Och vad livet vill oss lära
är att framtiden är vår
När som klockorna har stannat
och tiden tycks stå still
och man Inte vågar säga
det man längst i hjärtat vill
Då ska vi ta varandras händer
Då ska vi minnas denna dag
och förstå vad som än händer
är det alltid du och jag
För du är allt jag någonsin önskat
Du är allt jag någonsin drömt
Du är den som får mig minnas
alla drömmar jag har glömt
Du är den som får mig hoppas
Du är den som får mig le
All min kärlek får du bära
All min längtan vill jag ge
Ja, all min kärlek får du bära
Hela livet vill jag ge
Vi kan inte ha premiär. Eller hur, Alex?
Nej.
Inte utan Leif.
Jag saknar Leif.
Steg
Han älskade verkligen det här som ni håller på med.
Han blev sedd. Han var glad.
Gör det för Leif.
Var är Kristina?
-Titta. Jag har gjort din favoritmat. -Jag vill inte ha.
-Du tycker ju om det. -Jag vill inte ha. Du får äta själv.
Roligt att ha dig hemma.
-Ska du inte prova lite? -Nej, jag vill inte ha.
-Jag måste gå nu. -Ska du gå nu? Kristina!
Hej.
Du... Även om Leif inte är med...
...gör vi det i alla fall, för honom. Är du med?
Kristina är inte med i gruppen längre.
-Kom, så går vi in. Vi ska gå in nu. -Nej.
-Följ med mig. -Släpp mig!
-Vänta lite... -Kom här, så ska vi äta.
Släpp mig! Pappa, släpp!
Kristina, gå med honom.
Snälla Kristina, gå med mig.
-Peter... -Lägg dig inte i det här!
Vänta lite! - Kristina, gå med honom. Det är okej.
-Kom. -Peter, hon vill vara med i det här.
Dansbandsmusik
Tack så mycket. Jag skulle vilja att Alex Andersson kommer upp på scenen.
Ja men...
Jag vill presentera ett väldigt begåvat gäng...
...som har lärt mig att alla har talang...
...och att ett löfte är ett löfte.
Så till minnet av Leif...
Välkomna upp på scenen, mina kompisar.
Kjell-Åke, kom hit!
Musik
Sjunger Står vid din port, står bara still
För en minut sedan var du min
En tredjedel av den jag var går hem
För en är krossad, en är din
Det här är slutet på vår film
Från och med nu
Från och med du
Bandet spelar med
Från och med då, från och med nu
Somliga ljus brinner aldrig ut
Ser dig på blåa i april
I telefon, i nya jeans
Men jag har samma trasor går och röker samma Marlboro
Jag minns varenda scen ifrån vår film
Från och med nu
Även om ett sekel går så ska jag alltid vänta på vår tur
Tycker ni verkligen att det här är en bra idé? Om det går åt helvete, då?
-Hur många lingon finns det i världen? -Det är en jävligt svår fråga.
-Det kan nästan inte bli värre. -Nej. Det är bra.
Vilket mysgäng.
-Är du nöjd nu, Ebbe? -Ja, nu är man nöjd.
Hej.
Textning: Malin Westhall www.undertext.se