Eastern Spirit Subbing Squad представя:
И БЬОНГ ХОН и ПАК СУ АЕ
в корейския филм на режисьора ЧО ГЪН ШИК
НЯКОГА ПРЕЗ ЛЯТОТО
Кажете ми, когато госта се просълзи.
Щом го видите, снимайте. Първа камера, в готовност.
Втора камера, готова. Не, не още!
Приближете. О, Божичко!
Малко по-близо. Пуснете музиката.
Добре ли си? Аз още съм махмурлия.
Имам гъбички на краката.
С какво да се лекувам?
Опитах всичко, но се влошават.
По дяволите! Този сценарии е ужасен!
Къде е останалото? И не съответства на картината.
Спри го! - Защо ми губите времето?
Кой направи надписа? Су Джин къде е?
Ами проф. Юн Сок Йонг?
Да, той става. Възрастен, красив и необвързан.
Ще бъде страхотно! - Но чух, че е малко смахнат.
Мислиш ли, че ще направи шоуто?
Той дори спря да преподава.
Така ли?
Да, има здравословни проблеми.
Познаваш ли го? - Нещо такова.
Бях негова студентка. - Наистина ли?
Страхотно! Убеди го за шоуто.
Какво?
Не, той навярно не ме помни.
Опитай! - Няма начин!
И Со Джин!
Плащат ти на час, нали?
Тъкмо възнамерявах… - Слушай ме!
Върши си работата правилно!
Отново обърка всичко. Това шега ли е?
Дай и почивка!
Тя ангажира специален гост.
Кой? - Професор Юн Сок Йонг.
Онзи, известен професор ли? - Да.
Нали, Со Джин?
Може би.
Както казах по телефона…
Ако искате да намерите някой…
Ние можем да го открием.
Доста сме добри в това.
Ще ми изпееш ли песен? - Какво?
Искате да пея?
Да започвам ли?
Небето е най-високо,
но аз знам кое е по-високо от небето.
Това е любовта на учителя, водещ ме по правата пътека.
Недейте да пеете повече!
Защо не си тръгвате? Зает съм.
Няма ли някой?
Някой, който искате да видите преди да умрете?
Не?
Нека чуят гласовете ни!
Стига диктаторство!
Стига вече! Стига!
Защитете демокрацията и спечелете свобода си!
Защитете демокрацията!
Не на диктаторството!
Стига вече! Стига!
Идваш с нас в провинцията, за да помогнеш.
А сляпата среща? Последната беше катастрофа.
Какво за нея? - Тя беше преследвач.
Идваш с нас, нали? Без извинения този път!
Стига вече!
Ще е забавно.
Веднъж да сграбчат властта, няма да поискат да я пуснат.
Защото властта е зло.
Трябва да предотвратим избирането му.
Не вярвам, че прави това. Ти можеш ли?
Любимият ми поет е Ким Со Йонг.
"Поетът започва да се плюнчи."
Колко гнусно!
Не могат да затворят училищата.
Иначе студентите ще се надигнат. - Точно така.
Няма да го толерирам. А ти?
Не си много приказлив.
Не се ли интересуваш от политика?
Аз много се интересувам.
Интересуваш ли се от мен? - Какво?
Давай направо!
Гадняр!
Направо.
Каква хубава кола.
Татко? - Влизай!
Аз ще повървя.
Прибираш се пиян точно преди полицейския час?
Патетичен си.
Не се шляй, защото университета е затворен.
Ела да работиш за мен!
Да вървим!
Исках да ме закараш.
Не мога да повярвам, че дойде.
Наистина ли пътуваме заедно?
Знаеш ли какво?
Ето ти сода.
Мразя да демонстрирам, че върша благотворителност. Не ме познаваш.
Наистина ли?
Скъпи?
Какво е това? - Видя ли пиленцето отзад?
Да. - И какво направи?
Изядох го, за да укрепна.
Това е страхотно. Страхотно е!
Ето за какво е любовта.
Скъпи?
Стига вече. - Бъди силен!
Бъди силен!
Като дърво във водата.
Бъди силен!
Като дърво във водата.
Бъди силен!
Събуди се, Сок Йонг!
Спиш като труп.
Пристигнахме.
Горещо е.
Метростанция Суне
Баща ми уби твоя.
Какво каза тя?
Баща й убил неговия. - Наистина ли?
Знаех си. Никога не съм я харесвала.
Няма значение. Обичам те.
Какво каза той? - Каза, че я обича.
Пок Ча, продухай си ушите!
Викай ми Елена, не Пок Ча, Елена!
Това не те прави по-добра. - Откъде знаеш?
Тихо!
Студентите са тук!
Казах, тихо!
Не ми пречете! Залових севернокорейски шпионин.
Ето ги, идват!
Тук ли са? - Идват.
Здравейте!
Добре дошли! - Здравейте!
Простете, че не ви познах.
Вземете чантата на професора - Здравейте.
Как сте?
Дойдохме да ви помогнем. - Благодаря.
И той не е професор, а мой студент.
Вие ли сте отговорникът?
Да тръгваме ли? - Да вървим!
Хайде, идвайте!
Мъжът, който й откъсна цветето.
"Мъжът, който й откъсна цветето"?
Какво друго каза той?
Живял е като учен, а е избрал момичето си както цвете?
Трябва да има история зад това. - История, каква история?
Как й е откъснал цвете ли?
Вземи картата от чантата ми.
Хайде, побързай!
Мръдни си краката! - По дяволите!
Покрий си пъпа!
Защо винаги оплескваш нещата? Толкова си непохватна!
Какво е това?
Писмо, което взех от някой, когато бях на снимки.
Мирише хубаво.
Може ли да го взема? Обожавам да пиша писма.
Разбира се, вземи я.
Здравейте! Какво правите?
Здравейте! - Позволете да ви попитам.
Казаха ни, че тук някъде има библиотека. Знаете ли къде е?
Библиотека? - Точно така.
Не и в този пущинак.
Чухме, че има една. - Събуди се!
Какво? - Къде тук има библиотека?
Библиотека? - Да.
Беше там, отзад.
Бяхме толкова горди, че я имаме.
Нямате си представа.
Помните ли Со Чонг Ин, която беше библиотекарка?
Со Чонг Ин?
Кой сте вие?
Ще пишем за нея.
Знаете ли къде живее?
От къде да знам?
Тя избяга с нейния приятел. - Избягала е?
Какво? Какво казах?
Да не би…
Случайно да е бил студент от Сеул?
Не знам. Спрете да питате!
Пишем сценарии.
Няма да отнеме много време.
Като че ли сте пиян? - Това ще бъде лош сюжет.
Сигурно сте добър. - Трябва да вървя.
Господине? Не можете да си тръгнете сега.
Чакайте!
Какво по…
Сок Йонг!
Вече си станал?
Скачай! Да се връщаме в Сеул.
Какво?
Кой път води до Сеул? - Защо?
Погледни!
Тук!
И тук.
Не можах да мигна.
Не бъди женчо. Само няколко пъпчици са.
Да дариш кръв е добро дело.
Слез от колелото. Трябва да отида до общината?
Общината?
Да. - Ами върви.
Стига де!
Сок Йонг!
Толкова е…
Добре, иди и провери.
Виж дали стената е добре.
Върни се навреме!
Благодаря. Толкова е добър.
Добро утро!
Нямаше ли да ходиш до общината?
Изпратих Сок Йонг.
Едно, две.
Едно, две, три, четири.
На другата страна. Едно, две, три, четири.
Едно, две, три. Четири.
Изплаши ме. Не ме разбирай погрешно.
Съжалявам, ако…
Защо ме наблюдаваше?
Мислиш, че съм те гледал?
Не си много хубава. - Гледаше!
За какво се промъкна тук?
Не съм. - По дяволите, всичко е мокро!
Тук ли живееш? - Не.
Значи дори не е твоята къща?
Какво правеше тук, мънкаща като дух?
Беше зловещо. - Знам.
Не пей повече! - Какво?
Съжалявам. Трябва да тръгвам.
Ще ме оставиш мокър? Не съжаляваш ли?
Слънцето е хубаво. Изсуши си дрехите там.
И никой не живее тук.
Не се връщай!
Божичко, мокър съм!
Съжалявам. - Не трябваше да закъсняваш.
Какво ти казах? Да си библиотекар е отговорност.
Дай й почивка. Невинаги закъснява.
Пок Ча, не се меси! - Наричай ме Елена!
Има ли новини от енергото? - Не.
Тези копелета!
Защо не пуснат електричество и тук?
Какво прави Йонг Бок?
Работи за тази проклета компания.
Не съм го чувала от известно време.
Чонг Ин! - Да?
Няма ли писмо от сина ми?
Изпратил е писмо? - Да.
Как можа да забравиш?
Прочети ми го.
Какво казва? Ще побързаш ли?
Добре е. Много е зает напоследък.
Старае се да прокара електричество в града ни.
Така ли? Това ли е? - Да.
Дай го!
Тези копелета! Чонг Ин, не пропускай тренировката!
Никога не трябва да я пропускаш. Разбра ли?
Добре.
Защо го излъга? Той не е писал отдавна.
Съжалих се над него.
Защо не пише?
Сладурче!
Много си потен.
Почини си!
Красавец е и е добър работник.
Направи го правилно или ще трябва да го преправяме.
Не може ли да си като приятеля си?
Аз ще го направя. - Няма проблем.
Обедна почивка!
Дайте ми почивка този път.
Пей! Пей!
Здравейте.
Не ви прекъсвам, нали? - Благодаря, че дойде толкова късно.
Дойдох да предам… - Преди това ни попей. Пей!
Не, не мога да пея. - Няма значение.
Пей! Пей!
Попей, преди да тръгнеш.
Пей! Пей! Пей!
Ето ти микрофона.
Всички, пляскайте!
Не бъди нервна. Ръкопляскайте й!
Форзицията…
По хълма с цъфтящи форзиции
вървя насълзена.
Липсват ми дните,
когато се разхождахме с теб.
Бе толкова отдавна.
Боли, когато си спомням.
Хълмът,
където цъфтяха цветчетата…
Мили мой,
липсват ми тези дни.
Защо продължавам да чувам това? - Виждаш ли? Казах ти да не пееш.
Какво?
Тук. - Какво?
Тук.
Не там, по-високо.
Още е там. - Сок Йонг!
Не мога да повярвам, че си в библиотеката.
Това е номерът му. Не се хващай!
На бузата ти.
Ще преместя тези книги, става ли?
Не! Дай го тук!
Това е страхотно!
Какво е? Рисунките са много реалистични.
Върни ми го! Не е мое.
Няма нищо лошо момиче да гледа голо момиче.
Погледни! "Мъжът, който й откъсна цветето."
Не е каквото си мислиш. Върни ми го!
Чета го на възрастните.
Те не виждат добре. - Гледам рисунките.
Не е мое. За възрастните е.
Прочети ни тази книга.
Продължи откъдето бяхме.
Защо продължаваш да я караш?
Много е вълнуващо.
Двойката се срещна, нали?
Да. - Продължи от там.
Потната му ръка придърпа нейната.
Тя се срамуваше, но не искаше да го отблъсне.
Той й прошепна в ухото, че я желае.
Сърцето й бясно се разтуптя.
Влязоха във вилата. Той хвана гърдите й.
Вилата беше топла като сърцето й.
Внезапно той я сграбчи…
Какво?
Сграбчи ръцете й.
По дяволите!
Така седели пред камината цяла нощ.
Когато слънчевите лъчи се плъзнаха по лицата им,
тя се събуди, протягайки се сладко.
Край.
Само това? - Да.
Но рисунките са различни! - Край! Да се връщаме на работа!
Връщай се в библиотеката.
Хайде! - Защо нищо не е направил?
До после. - Защо ще губи време пред камината?
Не може да правиш така. - Какво?
Излъга горките мъже.
Кога съм го направила? - "Той сграбчи гърдите й."
Чел ли я е?
Къде го искаш? - Тук.
Пусни.
Благодаря. - Виж, объркана съм.
За какво е това?
Това е…
Не е просто гума, повече прилича на балон.
Сложете го на съпруга си и…
Да го сложа на съпруга си? Това? - Да.
Къде на него? - Къде?
Какво е вагина? Пише да го сложим там.
Това е…
Не съм съвсем сигурен.
Закъсняваш, Чонг Ин!
Не ти ли казах? Вземи една и заеми позиция!
Без практика ще умрете във войната!
Вървете изправени!
На ляво.
Стани и бягай!
Легни и стреляй! Хайде, движете се!
По-силно!
Трябва да ви дисциплина. Казвайте "ум" на едно и "център" на две.
Едно. - Ум.
Две. - Център.
По-силно! Едно. - Ум.
Две. - Център.
Едно. - Ум.
Две. - Център.
Едно. - Ум.
Само комунистите са ентусиазирани. - Тя не е комунистка като баща си.
Жал ми е за нея.
Спести ми го.
Синът ми имаше толкова неприятности заради баща й.
Просто ми е жал за нея.
Ум.
Две. - Център.
Едно. - Ум.
Две. - Център.
Едно. - Ум.
Две. - Център.
Не си ли тук, за да работиш?
Защо продължаваш да ме следваш? - Не е вярно.
Трябва да заобиколя полето ли, за да отида, където съм тръгнал?
Къде отиваш? - Защо питаш? Ще ме следваш ли?
Върви настрана от мен.
Защо? - Какво ти става?
Не можем да вървим заедно ли? - Какво?
Хората ни гледат. - И какво от това?
Стой тук и започни да вървиш след като направя 100 крачки.
Глупаво е. И какво да правя до тогава?
Пей или танцувай, не ми пука.
Може и да го направя. - Все тая.
По хълма с цъфтящи форзиции… - Полудя ли!
Какво правиш? Гледат ни. Престани!
Забравих думите. - Стига!
Направих всичко. - Какво?
Каза ми да спра. Направих го. Каза ми да пея, направих го.
Каза ми да танцувам. Танцувах. Послушен съм.
Има ли още нещо, което искаш да направя?
Знаеш ли какво е "Маноса"?
Обзалагам се, че не знаеш.
О, това е…
Издателска фирма? - Това е храм.
Там се намират рибите - камъни.
Рибите - камъни?
Ти виждала ли си ги? - Разбира се.
Когато бях на 4.
Баща ми и майка ми…
Когато синът на морския бог се възкачил на небето, всички риби,
които го последвали, станали камъни.
Затова, когато вали, камъните плачат.
Валеше, когато бях там.
И камъните плачеха. Донг, донг, донг…
Ето така.
Добра си в измислянето на истории.
Истина е! Защо не ми вярваш?
Била си само на 4.
Сигурен съм, че си ги чула тогава.
Ето там.
Какво правиш?
Виж! Било е истинска риба.
Говори се, че плаче, когато вали.
Не чуваш ли?
Наистина плаче. Не чуваш ли?
Не. - Слушай!
Слушай.
Това е диня от морския бог.
Чу го, нали?
Загубихме следите й, след преместването й в Сеул.
Нямате ли никаква идея?
Не очаквах да я откриете.
Пътували сте напразно.
Пийте.
Не беше напразно.
По хълма с цъфтящи форзиции…
вървя насълзена…
Липсват ми дните…
Погледни се, толкова си безгрижен.
Какво, липсва ти дома?
Отиваш ли някъде? - До железарията.
Аз ще отида. Обзалагам се, че си изморен.
Благодаря, но не искам… - Почини си малко.
Чакай, Сок Йонг! Сок Йонг!
Знаеш ли какво да купиш?
Знаеш пътя, нали?
За града.
Не те чувам. - Не знаеш ли пътя?
Не те чувам. - Няма значение.
Работих на полето
и ти мина оттам.
Попита ме дали ще дойда с теб.
Ако знаеш пътя, защо ще искаш да идвам?
Толкова е шумно тук. Не чух последното.
Не знаеш ли пътя до града?
Какво? - Пътя до града!
Спрете! Не се карайте в автобуса.
Какво правиш?
Знаеш ли какво?
О, не! Изпуснахме последния автобус.
Тогава ще вървим пеша.
Ще вървим? - Нищо работа.
Краката ни са достатъчно силни.
Не можеш ли? Да те нося ли?
Хайде, да вървим.
Не мога да вървя повече.
Нека си починем.
Чакай, Чонг Ин!
Какво има? - Нека си починем.
Само за малко, Чонг Ин. - Дори не сме на половината път.
Не ми пука. Трябва да си почина малко.
Трябват им тел и пирони, нали?
Няма значение. Да си починем малко.
Стой си там. - Чонг Ин!
Ако не спреш, докато преброя до 3…
Ще те последвам.
Чонг Ин, чакай!
Никога не слушаш, нали?
Каза, че се нуждаеш от почивка.
Стига де, пошегувах се.
Не се ли радваш, че съм с теб?
Аз се радвам, когато съм с теб.
Продължавай да вървиш. - Добре.
Какво е това?
Не ми казвай, че ще я прегазим.
Това правиш. Чакай, Чонг Ин.
Да вървим. Не ни трябва лодка.
Водата е мътна.
Това означава, че е дълбоко.
Божичко! Не се страхува от нищо.
Чакай, идвам.
Трябваше да ми каже, че има река.
Сигурно е много хлъзгаво.
И опасно.
Всичко може да се случи.
Не мога да го направя.
Може да се удавя тук.
Чонг Ин!
Божичко!
Не е смешно!
Знам, че се криеш.
Стига с тези глупости. Божичко!
Разстрои ли се?
Аз просто…
Имаш ли представа колко се притесних?
Аз…
Щях да се поболея от притеснение.
Не в тази посока.
Измъчи ме. - Скрий се! Да побързаме!
Скрий се!
Комар.
Какво е това?
Толкова е хубаво. Знам.
Намерих го на пътя. Прилича на риба.
Има подобни камъни в храма Man Eu, нали?
Никой от тях не може да е по-добър от този.
Помниш историята?
Не знам как го забелязах.
Не съм се оглеждал.
Направи ми услуга.
Остани с мен малко по-дълго.
Когато дойдох предния път тук,
последвах миризмата.
Господи! Каква е тази миризма?
От дърветата ли?
Виждаш ли гората от кипариси?
От листата им е.
Стопли се. Не ти ли е студено?
Тази къща е запустяла. Защо не живееш тук?
Родителите ти не ти позволяват?
Срещнах почти всички от селото с изключение на родителите ти.
Те починаха.
Съжалявам. - Няма нищо.
Всъщност това беше нашата къща.
Наистина ли? - Наистина.
Колко е красиво!
Какво прекрасно място.
Завиждаш ли?
Ето защо всичко е наред.
Моите родители винаги ще бъдат тук.
Този аромат примамва хората.
Примамва хората? - Той ме доведе до тук.
Харесва ми.
Ароматът на кипарисите привлича хората.
Сила, която привлича хората.
Чонг Ин!
Какво?
Не е нужно да повтаряш след мен.