Dle Tomine, puteţi identifica acest vin?
Vinul.
E viața mea.
Sunt cel mai bun în meseria mea.
Cel puțin am crezut că sunt.
Și apoi am cunoscut-o pe ea.
Nimic nu mă putea pregăti pentru asta.
Aşteaptă.
Pepene?
Pară?
Țelină?
Tei.
Litchi.
Piersică.
Măr.
Nu știu.
Gândeşte-te.
- Mai pot ă gust puţin? - Nu.
Te rog.
Am spus nu.
Gândeşte-te.
Camille.
Concentrează-te.
Încearcă să-ţi imaginezi gustul.
E în capul tău.
Ştii asta.
Gândeşte-te.
Mușchi?
N-am înţeles.
Mușchi dintr-un copac, vreau să spun.
Bravo, Camille.
Bravo.
Asta e tot pentru azi.
- Ţigară? - Nu, mulțumesc.
PARIS 20 DE ANI MAI TÂRZIU
Mă bucur că ai venit, Camille.
La mulţi ani, frumoaso.
Hei! Ce faci?
- Bună seara. - Bună seara.
- Ce pot să-ţi aduc? - Un pahar cu apă.
- Atât? - Atât.
- Cu gheaţă? - Cu gheaţă.
Bine.
Poftim. Bea-l încet.
Camille? Camille Leger?
Da... Scuze, dar...
Desigur, nu mă recunoști.
Ne-am cunoscut la un târg de carte acum șapte ani.
Mi-ai dat un autograf.
- Aveam 15 ani. - 15 ani?
- Da. - Bine.
Aveam o singură carte pe noptieră și era a ta.
Am păstrat-o în toți anii de liceu.
Am crescut cu cartea ta.
Ai crescut cu cartea mea. Grozav.
Da. Deci, ai mai scris o carte?
Nu. Da, dar editorul meu, care nu mai e editorul meu,
a refuzat tot ce i-am trimis.
Dar e bine.
Mergeam în cerc.
Scriam mereu aceleași lucruri, dar nu la fel de bine, așa că...
Bine. Ce faci acum?
Încerc să mă regăsesc.
- Încă mai caut. - Da, înţeleg.
Și tu?
Sunt muzician, mi-am deschis propria casă de discuri.
- Grozav. - Da.
Îmi pare rău, dar ești...
Ești chiar mai frumoasă decât îmi amintesc.
Mă bucur să te văd din nou.
Și eu.
Eu sunt Julien.
Salut, Julien.
- Aşteaptă. - Ce?
Uşor! Nu pierzi timpul, nu?
Se spune că un moment pierdut e pierdut pentru totdeauna.
- Stai. Eu am spus asta? - Da.
Ești inteligent, nu-i așa?
Pot fi.
- Așteaptă-mă, mă întorc. Promit. - Bine.
Alo?
Camille, sunt eu.
Tatăl tău.
- Mă auzi, Camille? - Te aud.
Aş vrea să te văd.
Cu cât mai repede, cu atât mai bine.
Scuze,
dar nu poți pur și simplu să intri înapoi în viața mea și să te aștepți...
Ascultă, nu sunt bine.
De fapt, deloc bine. Medicii spun că nu mai am mult timp.
Ce vrei să spui, „nu mai ai mult timp”?
Sunt pe moarte, Camille.
Vino. Vino la Tokyo. Mă voi ocupa de tot.
Stai.
S-ar putea să vin săptămâna viitoare.
Nu. În seara asta.
Ce? Nu, nu pot...
Ți-am rezervat un bilet de avion. Verifică-ţi e-mail-ul.
Nu merge aşa.
Îmi poţi reproşa mai târziu.
Voi asculta tot ce ai de spus.
Trebuie să mă gândesc.
Gândește-te.
Dar repede.
Te simți bine?
Da, sunt bine.
- Ce-i asta? - O tărie.
O creaţie personală: tequila, gin, vodcă și un strop de rom.
- Nu mai spune. - Da.
E frumos, dar nu prea beau alcool. E complicat.
Te superi dacă beau eu?
Nu.
Eşti nebun?
Ţi-am spus...
Roșu...
- Te simţi mai bine? - Da.
Ce s-a întâmplat?
Să spunem că am băut ceva prea tare.
Ce?
Nu-ți face griji, e un puşti.
M-a sărutat cu gura plină de alcool, puşlamaua.
Un puşti? Cât de puşti?
- 22 de ani. - 22 de ani.
Grozav.
Mai bine decât un bărbat căsătorit la 40 de ani, cu doi copii, ca ultimul tip.
Ar fi mai bine dacă ai ieşi cu bărbați de vârsta ta.
Care vor să construiască ceva.
Ştiu, mamă.
A sunat.
Alexandre.
E bolnav. Vrea să mă vadă cât mai repede.
Bolnav?
Eşti sigură?
Ce vrei să spui?
Poate fi un truc să te facă să te duci să-l vezi.
Mamă, oprește-te, te rog.
Ce e?
Am vorbit deja despre asta,
- dar știi că tatăl tău este... - Da, știu.
Lasă-mă să mă gândesc. Nu complica lucrurile.
E un manipulator, Camille.
Mă duc să fac un duș.
Mi-a cumpărat bilet de avion. Zborul e la miezul nopții.
Dispare de ani de zile,
și cu un singur telefon, alergi înapoi la el?
Ai uitat cât de supărată ai fost pe el?
Cum să uit, mamă? Îmi amintești mereu.
Nu o lua personal, dar trebuie să plec.
E ultima mea șansă să primesc răspunsuri de la el.
Camille.
N-o să mă răzgândesc și da, te iubesc.
Dnă Léger.
- Pot să vă iau geanta? - Nu, mulţumesc.
Vă rog să luați loc, doamnă.
Suntem pe punctul de a decola.
Dl Issei Tomine?
Tu eşti domnișoara Sayaka, din celebra familie Konoe.
- Vrei ceva de băut? - Eşti foarte amabil.
Ar fi o pierdere de timp, dar apreciez gestul.
Am venit doar să-mi mulţumesc părinții.
Prietenii mei mă așteaptă, să terminăm repede cu asta.
Mama mi-a spus despre tine.
Omul care recunoaşte un vin după gust.
Nu doar atât, dar să zicem.
Nu văd rostul.
Numele vinului e pe sticlă.
Tu doar adulmeci, ca un câine.
Sayaka.
E adevărat că ești frumoasă.
Dar ești superficială și goală în interior.
Nu mă interesează cineva care judecă oamenii fără să-i cunoască.
Spune-i mamei tale că mi-a făcut plăcere să te cunosc,
dar că nu suntem compatibili.
Acum, voi pleca.
Alo.
Dle Tomine, am niște vești proaste.
Poftă bună.
Doamna Konoe ne-a spus că te-ai văzut cu Sayaka.
Da.
A spus că ai fost încântat să o cunoşti,
dar nu eraţi compatibili.
Păcat.
Apropo,
profesorul meu de enologie a murit astăzi.
Știți, francezul, domnul Léger.
Ar fi trebuit să ne spui.
Am fi amânat cina.
Cum te simți, Issei?
Era bătrân și bolnav.
Dar e foarte ciudat...
Nu înțeleg de ce ești atât de pasionat de vin.
Honoka.
Ai 29 de ani,
dar încă depinzi de părinții tăi.
Îţi plătim maşina şi apartamentul.
Cu tot respectul cuvenit,
mașina a fost un cadou de absolvire de la bunicul meu.
Și deși familia noastră deține apartamentul,
plătesc chirie în fiecare lună.
Ai fost un student strălucit şi aveai un viitor promițător.
De ce ai vrut să lucrezi în industria neprofitabilă a vinului?
- Ce-a fost în mintea ta? - Nu trebuie să-ţi faci griji.
Știu ce fac.
Nu știu de ce insişti mereu să gătești pentru noi joia
când dna Kinu gătește perfect.
Pentru că-l face fericit pe tata.
E prea sărat.
Nu pot să-l termin.
- Camille. - Bună.
Sunt Luca Inglese, un prieten al tatălui tău.
Am niște vești groaznice.
A murit azi dimineață în timpul zborului tău.
Îmi pare foarte rău.
Haide.
Te voi duce la tatăl tău,
dar putem să mâncăm ceva înainte de asta?
Probabil eşti lihnită. E bine?
Da.
- Ce-a spus? - "Bine aţi venit."
Nu, e „irasshai mase”, dar de restul nu sunt sigură.
Am uitat că ai crescut aici.
- Obişnuiai s-o vorbeşti. - Înțeleg mai mult decât vorbesc.
Shihainin înseamnă „șef”.
Mi-a spus: „Ai sosit, șefu”.
Da, ăsta e restaurantul meu.
Unul dintre restaurantele mele.
Restaurante?
Îţi poţi permite o mașină nouă.
Are valoare sentimentală. Făceam livrări cu ea la început.
Habar n-ai cine sunt?
Tatăl tău nu ți-a spus niciodată despre mine?
Ultima dată am vorbit cu el acum 11 ani.
M-a sunat la absolvirea liceului, mi-a spus „bravo”, apoi a închis.
Nimeni nu e perfect.
Vrei să vorbim despre el?
Nu.
Miyabi, ea e Camille. Fiica lui Alexandre.
Îmi pare rău. L-am admirat foarte mult.
Mulțumesc.
Miyabi e somelierul meu. Are un talent incredibil.
A venit tocmai din LA, dar nu-i reproşăm asta.
Vinul pe care îl ține Miyabi e foarte special.
Tatăl tău l-a descoperit în Spania. Nimeni nu-l cunoştea.
Tipul de acolo are două hectare.
Nu vrea să-și vândă producția, ci vinul,
care este sublim.
Alexandre m-a învățat totul.
Era un geniu.
Îi datorez totul.
Îmi pare rău.
Vorbesc despre un tip pe care-l ador, iar tu...
Nimeni nu poate fi o canalie cu toată lumea.
Înțeleg că nu vrei să ştii nimic de Alexandre.
Dar trebuie să vorbim despre moștenirea ta.
Nu cred că realizezi ce te-aşteaptă.
E-n regulă. Sunt obișnuită să n-aștept nimic de la el,
și asta nu se va schimba acum.
Desigur.
Citirea testamentului e mâine dimineață.
Nu i-a plăcut niciodată să piardă timpul.
Totul trebuia să fie întotdeauna ca el.
Și înmormântarea, incinerarea, va avea loc mâine după-amiază.
Să ne relaxăm papilele gustative.
Gustă ăsta. Spune-mi ce crezi.
Nu, mulțumesc. Nu beau.
Diferența de fus orar?
Nu.
Nu beau deloc.
Deloc?
Nu beau alcool. Niciodată.
Serios? Nici măcar o picătură?
Camille, îmi pare rău, dar nu pot rămâne.
Te va aștepta cineva. Numele lui e Yusuke.
- Mulțumesc, Luca. - Ne vedem mâine.
Da.
Îmi pare bine.
Camera ta este gata.
- Alo? - Ai ajuns cu bine?
Da.
Ai fi putut suna. Cum a fost zborul?
Era un avion privat.
Evident.
Nu te poate cumpăra, dar încearcă oricum.
Patetic.
Mamă, a murit.
Nu l-am putut vedea. Am ajuns prea târziu.
Îmi pare rău, dragă.
Sincer.
N-ar fi trebuit să pleci. Ți-am spus să nu mergi, ar fi trebuit să insist.
N-a înțeles niciodată cât de fragilă ești.
Ţi-a făcut promisiuni și uite rezultatul.
Până şi mort te răneşte.
Nu mă mai bate la cap! Faci asta de fiecare dată.
Fiindcă știu ce e mai bine pentru tine.
Nu, nu știi.
Lasă-mă să mă ocup de data asta.
Vrei să vin acolo?
Nu, nu vreau să vii. Trebuie să închid. Te iubesc.
Sună-mă când poți.
Bine, pa.
Ce știi despre testament?
Nu prea multe.
Din ce știu, n-am voie să spun nimic despre asta.
Dră Léger, pe aici, vă rog.
Tu nu vii?
Nu.
Noroc.
Vă rog.
Bună dimineaţa.
François Talion, avocatul tatălui tău. Sunt responsabil de testamentul lui.
- Bună ziua. - Dumnealui e Issei Tomine.
Vă rog, luați loc.
Dl Tomine nu vorbește franceza.
Putem continua în engleză?
L-am cunoscut pe tatăl tău, dl Léger, profesorul tău,
cu câteva luni în urmă, la o cină la ambasadă.
Mi-a cerut să-l ajut să-și întocmească testamentul,
ceea ce, trebuie să recunosc, este oarecum neobișnuit.
Moștenirea tatălui tău, a dlui Léger, este împărțită în două părți.
Prima parte, casa lui din Tokyo, strada Seijo 4...
Amândoi o știți, cred,
e estimată la 750 de milioane de yeni.
Aproximativ 7 milioane de dolari.
Vreţi să-l convertesc în euro?
A doua parte, cel puțin financiar vorbind, inima moștenirii.
Mă refer la crama lui, mai degrabă la conținut.
Conține 87.000 de sticle, a căror valoare globală e...
Îmi pare rău, trebuie să subliniez că avem de-a face
cu cea mai mare colecție privată de vinuri din lume.
Nu mă refer la cantitatea de sticle, desigur.
Dar calitatea, raritatea. E o colecție excepțională.
Pur și simplu excepțională.
Unde rămăsesem? Valoarea globală.
148 de milioane de dolari, circa 16 miliarde de yeni.
Asta ne aduce la originalitatea testamentului domnului Léger.
În propriile cuvinte ale dlui Léger,
colecția sa de vinuri e „rodul muncii unei vieți”.
Și era de o importanţă vitală pentru el ca proprietatea sa
să-i revină unei persoane capabile să-i aprecieze întreaga valoare.
De aceea a creat...
un test, să-i spunem, pentru a stabili moștenitorul.
Un test?
Ce test?
Ești fiica lui Alexandre Léger.
Domnul Tomine, pe de altă parte, a fost unul dintre elevii tatălui tău
iar domnul Léger îl considera „fiul său spiritual”.
De aceea a vrut să vă disputaţi acest drept.
Câștigătorul testului în trei runde va moșteni întreaga proprietate.
Casa și colecția de vinuri.
Îmi cer scuze. Ce runde?
Trimite-l înăuntru.
Bine. Acum veţi degusta acest vin.
Și aveţi la dispoziție o lună să-l identificaţi cu precizie.
Struguri, moșie, vechime.
Nu e nevoie să vă explic.
Glumești.
O fac, uneori, dar nu acum.
Nu azi, nu.
Vestea bună e că peste o lună îl veţi degusta din nou.
Continuăm?
Domnișoară Leger?
Vă rog.
E o prostie. Nu fac asta.
Să înțeleg că vrei să renunți la moștenire?
Ce? N-am spus asta.
Ai voie să faci asta? Serios?
Legile franceze nu se aplică aici.
Trebuie să deguşti vinul. Acum.
Asta e o prostie.
E totul în regulă, dră Léger?
Dră Leger?
- E vreo problemă? - Da.
Camille. Doamne. Te simți bine?
Ştiai. Ştiai, la naiba!
M-a făcut să promit!
Camille, stai.
Camille, te rog.
Încetineşte.
Îmi pare rău.
Mama m-a avertizat că e sadic.
Chiar trebuia să mă umilească așa?
Nu-mi pasă de el sau de banii lui, sau de vinul lui!
Discipolul lui spiritual poate să păstreze totul, nu-mi pasă.
Dră Léger, ce ne puteți spune despre moartea tatălui dv?
Pe aici.
Domnișoară Léger, ne puteți explica de ce sunteți aici?
Dle Tomine! Dle Issei Tomine!
Ce spune testamentul? De ce sunteţi aici?
Voi face în curând o declaraţie oficială.
Spuneţi-ne ceva!
Alexandre nu știa că nu bei.
Nu știa nimic despre mine.
Mă duc la înmormântare și mă întorc direct în Franța.
Am un mesaj de la el pentru tine.
- Nu sunt interesată. - E important, Camille.
Nu, Luca, nu e.
Acum ești supărată, dar când te calmezi,
te rog, ascultă mesajul tatălui tău. Bine?
Ne putem opri undeva să iau ceva pentru asta?
Hai, am întârziat.
Bine.
Mulțumesc.
Tatăl tău a devenit destul de spiritual
în aceşti ultimi câţiva ani.
El a cerut o ceremonie budistă de incinerare.
Primul rând e pentru familie.
Adio, prietene.
Să mergem.
Ce facem acum?
Îi aruncăm cenuşa în lac?
E timpul pentru okotsu-age.
- Ce? - Adunarea oaselor.
- Nu știi? - Nu.
Doar cei apropiați de tatăl tău participă.
Deci pot merge acasă.
Nu.
Fir-ar.
Începi cu picioarele și mergi până sus,
pentru ca defunctul să stea bine în urnă.
Înțelegi ce vreau să spun?
De aici interdicţia de a apuca sushi la masă cu beţişoarele.
E ca și cum ai mânca un cadavru.
Pe bune?
- Chiar trebuie să fac asta? - Da.
Fiindcă ești fiica lui, trebuie să mergi prima.
Nu scăpa oasele.
Te întorci mâine dimineață.
Te duc eu.
Dar înainte să pleci vreau să vezi ceva.
Te simți bine?
Mirosul e foarte puternic.
Sunt bine.
Suntem în templul lui.
Am petrecut nopți întregi aici cu tatăl tău.
Îi plăcea să scrie notiţe pentru a descrie vinurile
sau a marca date importante.
Uneori aveau sens doar pentru el.
Putea să-mi vorbească ore întregi despre fiecare vin.
Apoi, după un timp, îi spuneam:
bine, amico mio, dar ce zici să-l deschizi?
Te las.
Nu te grăbi.
PUI CU MENTĂ
"CEL BUN, CEL RĂU ŞI CEL URÂT"
DE BĂUT CU CAMILLE CÂND ÎMPLINEŞTE 18 ANI
MAMA
Bine. O să văd mesajul.
Bună, Camille.
Presupun că ai citit testamentul,
și îmi imaginez că ești supărată pe mine.
Probabil mă crezi sucit, sadic, toxic...
Lista continuă.
Știu că am fost un tată de rahat.
Am greșit pentru multe lucruri, cu excepția...
Cu excepția unui singur lucru.
Vinul.
Eram bun la asta.
Eram în elementul meu.
Nu știu ce fel de femeie ai devenit,
dar încă ești fiica mea.
Camille, e în sângele tău.
Probabil îţi lipseşte practica,
dar palatul e acolo.
Simţul tău olfactiv e acolo.
L-am sunat pe prietenul meu, Philippe.
E cel mai bun.
Poți sta la el cât timp e nevoie.
Te va învăța tot ce trebuie să știi.
El deține moşia.
Îți amintești unde ne petreceam vacanțele când erai mică?
Exersam împreună, doar noi doi în pivniță,
locul nostru secret.
Așteaptă-mă.
Mamei tale nu-i plăcea, dar nu ți-a păsat.
Dis-de-dimineață, ai vrut să pleci.
Au fost ultimele momente pe care le-am petrecut împreună.
Mă legi la ochi?
Camille!
Să ne concentrăm, bine?
Da, tati.
Îmi pare rău.
Aşează-te corect.
Ştiu că e o prostie...
pentru că dacă te uiți la asta, înseamnă că sunt mort.
Dar prin aceste teste,
sper să ne cunoaștem puțin.
Și poate într-o zi, cine știe...
vei putea să mă ierți.
Rămâi, te rog.
Fă-o pentru noi.
Traducerea şi adaptarea: jarvis
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania