Превод Илия Михайлов
РАНДОЛФ СКОТ
ГЕЙЛ РЪСЕЛ
ЛИЙ МАРВИН
СЕДЕМ МЪЖЕ ОТ СЕГА
Не исках да ви безпокоя...
Но забелязах огънят ви от хребета.
Какво искате... - Чухте джентълмена.
Просто се крие от дъжда.
Нали? - Точно така.
Присъедини се.
Благодаря.
Ще ви бъда задължен за чаша кафе.
Налей си. - Благодаря.
Тъмна й дъждовна нощ, за да пътувате в нея.
Съгласен съм.
Сигурно сте изминал дълъг път?
Да.
Нямате ли кон?
Имах!
Чирикаха ме нападнаха. На около десет мили от града.
Те ли го откраднаха? - Изядоха го.
Не знаем, името ви й откъде сте, господине?
Били ли сте някога в Силвър Спрингс?
Не мога да кажа с точност.
Идвам оттам.
Чух, че в Силвър Спрингс, е имало убийство?
Да, й аз също.
Дъждът престана, Клин. По-добре да побързаме...
За къде бързате?
На близо няма нито един град.
Убийството...
Извършителите, не са ли заловени?
Двама от тях.
Хайде!
Ставай.
Добро утро. - Да, нали?
Изглежда, ви трябва помощ. - Голяма помощ, господине.
Бедните животни са уморени. Да не говорим за нас.
Казвам се Гриър, Джон Гриър. Това е Ани, моята жена.
Мадам.
Как ще ги издърпаме, г-н... - Страйд, Бен Страйд.
Скоро калта ще изсъхне.
И кое е хубавото?
Ще стане твърда, като скала. - Виждам.
Чуйте, г-н Страйд, във фургона са всичките ни вещи.
Не искам да превърнем дома си в кална локва.
Ще съм ви благодарен, ако се опитате да ни изтеглите.
Качете се във фургона.
Бъдете готов, г-н Гриър.
Размърдайте се, хайде!
Хайде, хайде, давайте!
Давайте, хайде!
Може да се каже, че издърпахме фургонът от калта.
Доберете се до вода, и измийте конете си
от калта, полепнала по хълбоците им.
Така й ще направя, г-н Страйд.
Дори не знаем, как да ви се отблагодарим. Нали, Ани?
Радвам се, че ви помогнах.
Приятен ден.
Господин Страйд?
Не знам, как да ви кажа, но...
Ами, ако има й друга яма с кал в Аризона, а ние затънем в нея...
Ще сме много по-спокойни, ако дойдете с нас?
Отивам на юг.
Отлично, ние също. Изглежда, че ще си имаме компания, Ани.
Г-н Страйд. - Мадам.
Искам да знаете колко оценяваме това...
Че сте с нас. - Радвам се да помогна.
Вече го направихте!
Това не е първата трудност, която ни се случи.
И колелата се счупиха, спиците, оста, й...
Не знаем, какво друго щеше да се разбие, ако не се бяхте появил.
Знаете ли, идваме от изток.
Личи си.
Просто исках да знаете, колко оценяваме това...
Че тръгнахте с нас.
Е, така й си казах...
Никога няма да забравя погледа, когато й казах, че ще го направя.
Сигурно, тогава си е помислила, че съм полудял.
Дори не говорихме през целия пътя от Канзас до Калифорния.
И най-голямото пространство, което сме виждали е двора ни.
Не се опита да ме спре. Не. Не й Ани.
Харесва ми дивата страна. Аз отчасти, съм дивак.
Затова никога не мога да се задържа на една работа.
Този път работата не е проста,
ако мога да се справя с нея...
Не съм й предполагал, че мога да се отдалеча толкова от дома.
Да, казват, че няма място където не би достигнал търговец.
Пътуват сами с товара си, както всички.
Чували ли сте някога за това, г-н Страйд?
Да. Чувал съм.
По-добре, измийте халките им.
Чистите коне бягат бързо. - Ами, вие - шефе.
Разбира се, Ани е права, не си струва да мисля за пътуване...
През цялата страна.
Преди две седмици свършихме парите.
Но по пътя ми предложиха временна работа.
Разбира се, че съгласих. Трябваше да стигнем до Калифорния.
Надявате се да се доберете в южната посока?
Планирах да отидем във Флора Виста.
Оттам ще излезем на границата със сонара й ще я следвам.
Поне така каза човекът в Силвър Спрингс.
Вижте. Достатъчно ли е, г-н Страйд?
Г-н Страйд, добре ли го измих?
Да. - Добре.
Хайде, момче.
Ани. По-добре побързай. Трябва да тръгваме.
Хайде, момче.
Мисля, че оттук можете да преминете.
Запътили са се към Флора Виста, всичко е наред.
Имаш ли оръжие, Гриър? - Да.
Извади го.
Добър ден, господа. Мадам. - Добър ден.
Аз съм лейтенант Колинс, от втори ескадрон на пети полк.
С какво да ви помогнем, л-т?
Зависи от обстоятелствата. - От какви?
Идваме от Форт Критенден,
за да проведем проучване на южните територии
с цел оглед на всички, чирикаха в района.
По-сведения, могат да са се запътили към границата.
Останали по-малко от петдесет в цялата територия.
Знаем от разузнавачите ни, че повече от сто са тук.
Предполагам, си мислите, че индианците не са опасни.
Повечето са опасни. Гладни са.
Нищо не е толкова смъртоносно, от недохранен чирикаха.
Тогава мислим еднакво.
Ние?
Пътуваме, към Флора Виста, лейтенант.
Как мислите, ще срещнем ли проблеми по пътя?
Не ви гарантирам.
Но, настоятелно ви препоръчвам да обърнете фургонът си,
и да се върнете по същия път, от който сте дошли.
За съжаление, военната юрисдикция не е разрешена за гражданите.
Но ако мислите, че дамата е в безопасност,
помислете добре, преди да продължите на юг.
Приятен ден, мадам, сър.
Напред, да вървим!
Изглежда, става все по-трудно и по-трудно до Калифорния.
Ако е по този път, изглежда, е така.
Сам ли ще тръгнете на юг, г-н Страйд?
Доколкото това е възможно.
Защо не можем да пътуваме заедно?
Разбирам, че е рисковано, но... - Чуйте ме, г-н Гриър.
Можете да се върнете на запад оттук, а не през границата.
Един ден път в посока Хил Ривър.
Всичко, което трябва, е само направо по реката, и да следвате течението.
Това няма да ви отнеме повече от четири дни.
Радвам се, че се запознахме.
Страйд...
Не съм дошъл на запад, за да се върна.
Фургонът си е ваш.
Да, добре, момче. Не можем да им позволим да тръгнат сами.
Напред.
На фона на природата това ранчо, е на самотно място, нали, г-н Страйд?
Това е пътна станция.
Да се установим тук, така... - Чакайте!
Хванете коня. Отивам да погледна.
Кореняк ли си?
Аз ли?
Може да се каже, но не съм. Тук вече няма никой.
Къде са? - Трудно е да се каже.
Може би са поели на север.
А може на запад.
Впрочем, както казах...
Трудно е да се каже.
Какво ги е накарало да напуснат? - Чирикаха.
Войниците пристигнаха преди три дни.
Казаха, че ще усмирят червенокожите.
След това чух стрелба от хълма на юг.
Така червенокожите дяволи изчезнаха като опарени кучета.
По-добре да изгубиш работата, отколкото скалпа си.
Аз съм единственият, който остана.
Не им бях нужен.
Нищо не ми взеха.
Каза, че са напуснали преди три дни?
Да. И барманът, също избяга.
Добре, че те видях. Трябва да се предвижим.
Няма да е лошо да направите същото нещо, господине.
Ако, разбира се, не искаш да те подстриже някой чирикаха.
Движи се, Клер.
Адиос.
Това е на испански.
Здравей, Страйд.
Търсих те, Местерс.
Сигурен ли си, че това си искал.
След като чух за случая, разбрах какво искаш.
Вярно ли е, Клин? - Да.
Предполагам, че знаеш нещо,
за случая ми в Силвър?
Може би.
Ако си мислиш, че съм свързан с онези, ще умреш от глупостта си.
Помогнах да погреба няколко момчетата едно време.
Надявам се на това, Местерс.
Не искам да те убия. - Не искам й да се опитваш.
Всичко наред ли е, г-н Страйд? - Оставаме тук през нощта.
Ще видите водопой, и завържете коне там.
Вземете всичко необходимо. Топлата храна ще ни е от полза.
Може ли да ви стисна ръката? - Направи това, което ти казах.
Не разбирам, какво му става.
Шерифът е получил храна за размисъл.
Вярно ли е, Клин? - Да.
Мадам.
Шерифе.
Трябва да призная, че храната е добре приготвена.
Това е деликатес.
Вярно ли е, Клин?
Попитах те, вярно ли е, Клин?
Да, вярно е. Така е.
Извинете Клин, мадам. Няма добри обноски.
Още кафе? - Да, мадам.
Не се отказвайте, от предложенията ви.
Още кафе, Джон?
Джон?
Още кафе?
Не, благодаря, Ани.
Казахте, че сте от Силвър Спрингс, г-н Местерс?
Отчасти. - Там е роден.
Кой ти го каза? - Ти!
Бях дете, когато пристигнах, но не съм роден там.
Родителите ми живееха в хижа в Лерно, мадам.
Дошли са в Силвър лятото, когато съм проходил.
А г-н Страйд, също ли е от Силвър Спрингс?
Шерифът ли, мадам?
Да, мадам. Живял е там десетина години.
Живял?
Да, проведоха избори миналата есен. Шерифът, отиде...
Не е способен да се подиграва с избирателите.
Освен това, целият му предизборен капитал
представлява изгоряло петно на ризата, където е значката му.
Разбира се, не е съвсем далеч от случая,
но от доста време преследва извършителите.
За убийството в Силвър.
Не ви ли е казал? - Не.
Мисля, че за това е тук.
Казахте, че е имало убийство, г-н Местерс?
В Силвър ограбили банката.
Откраднали са сандък със злато. Започнала престрелка.
Някой трябвало да пострада.
Жалко, че се случило именно с нея.
С нея?
Да, убили я. Жената на шерифа.
Кафе? - Благодаря.
Койоти ли са?
Мисля, че да.
Г-н Местерс ни разказа...
За жена ви.
Искате ли да поговорим за нея?
Не е моя работа...
Но може, да ви стане по-добре.
Права сте, мадам Гриър. Не е ваша работа...
И няма да ми стане по-добре.
Лека нощ.
Мадам Гриър?
Има едно нещо, за което Местерс не ви е казал.
Как загина жена ми.
Преди шест месеца
загубих мястото си на шериф в Силвър Спрингс.
Три месеца, се опитвах да си намеря работа.
Но работа за ех шериф, никъде не трябваше.
Градът ми предложи само позицията на заместник...
Но гордостта не ми позволи. Затова жена ми трябваше да работи.
Клер, проверяваше доставката на златните кюлчета.
Работеше в нощта, когато я убиха.
Лека нощ, мадам Гриър.
Привлекателна е мадам Гриър.
И как не се уморяват пълзейки и представяйки се за койоти.
Шерифе...
Хората ми в Силвър казаха, че бързо си напуснал града
без да разбереш колко са били господата, прибрали...
Двадесет хиляди долара в злато.
Сандъкът бил пълен.
Разбира се, не е причина, сам да ги преследваш, но...
Добре, причина е, за да тръгна с теб.
Но с Клин вярваме, че са се разделили, щом напуснали Силвър.
Седем от тях.
Два пресни гробове, от, където започват следите ти.
Остават още петима.
И в един от тях е сандъка.
Така ли?
Така.
Могат да са тръгнали към Флора Виста.
Ако са се разбрали да прекарат златото през границата...
И пътуването няма да е от полза.
Тогава...
Разбира се, ако не ги хванеш.
И ако го направя?
Тогава, всички, ще застанат между мен й двадесетте хиляди долара...
И ти.
Лека нощ, шерифе.
Местерс.
Да?
Вече знаеш кои са, нали?
Може би.
Едно нещо, знам със сигурност.
Знаят за теб.
Виждаш ли, шерифе - голям проблем е.
Веднъж да запомниш човек за цял живот, и да виждаш лицето му...
Когато затваря след теб вратата на килията...
Как ще направиш това с мен.
Още кафе? - Не, благодаря, мадам Гриър.
Още кафе, Джон? - Не, благодаря, Ани.
Спри!
И как ти дойде това в главата, Страйд.
Мисля, че можехме да се справим с тях.
Бях тръгнал за пушката си. Страхувах се.
Всички се страхуваме.
По-добре да тръгваме. Не можем да задържим конете.
Струва ми се несправедливо. - За какво?
Защо достойна жена като нея, се е омъжила за недостоен мъж.
Защо не я попиташ?
Мога й да я попитам, Клин. Може би.
Остани с фургона, Клин.
Тръгвам по онзи.
Щеше да те застреля.
Познаваш ли го?
Не. - А той със сигурност...
Шерифе.
Мадам Гриър...
Мисля, че иска да прочетете молитва над джентълмените.
Тя каза само, че трябва да ги погребем подобаващо.
Загуба на време.
Когато човек като този, тръгва на дълго пътешествие...
Няколко молитви над гроба му едва ли ще му помогнат.
Ако не е погребан достатъчно дълбоко.
Клин. - Какво?
Как мислиш, на колко години е? - Кой?
Ани Гриър.
От къде да знам!
Двадесет й пет, двадесет й шест, според теб?
Искаш да погреба обувките ти?
Истинската красавица, а?
Не е грозна.
Мъжете стават силни от обичта на жена, като нея.
Изглежда един вече е станал.
Сега вече, никога няма да ти говоря такива неща, Клин?
Достатъчно.
Позволете ми да ви помогна. - Благодаря.
Повечето мъже не обичат да вършат женска работа.
Разбира се, не ги обвинявам за това, но все пак.
Прави са, работата ни няма край.
Не изглежда като човек, чието убийство е в съзнанието му.
Кажете ми, напълно ли сте махнал ръка от това?
В крайна сметка всяка жена би била щастлива с вас.
Ще бъдете ли тази, мадам?
Не може да се обвинявате за случилото се.
Мъжът трябва да бъде в състояние да защити жена си.
Както моят мъж ли?
Мислите ли, че го обичам по-малко от това?
Да, мадам.
Направихте голяма грешка, мадам Гриър.
Бельото няма да има време да изсъхне.
Наближава дъжд.
Ей, събуди се.
Подръж. Искам да отида за чаша кафе.
Тук колко е уютно, нали?
Присъедини се. - Благодаря.
Кафе?
Няма да откажа.
Опасявам се, че не е достатъчно горещо.
Важното да е черно.
Дъждът ще ни възпрепятства. - Да, мадам.
Не се виждат звездите. Сега е ваш ред да наблюдавате.
Г-н Местерс, вие добре познавате тези места.
Всеки камък.
Колко далеч сме от Флора Виста?
Ако потеглим рано сутринта,
по обяд трябва да бъдем там, ако не възникнат проблеми.
Благодаря.
Хубаво кафе, мадам.
Господин Гриър...
Как сте успели да се ожените за толкова красива жена?
Ами, аз...
Бяхме влюбени, г-н Местерс.
Любов?
Силна магическа дума.
За нас е проблем, шерифе.
Никога няма да намерим време за магическите неща в живота.
Ще оставим онова момче от другия вид, още нежен й мек.
Още кафе?
Мисля, че винаги е било така.
Разбира се, не означава, че жените не се влюбват.
Защо, не, сър.
Познавах една млада жена, като вас, мадам Гриър.
Беше омъжена пет, или шест години
за мъж без характер.
И един прекрасен ден се появил висок й красив джентълмен,
който излял чувствата си.
Първо, трябва да знаете, защо, тази млада омъжена жена само...
По-добре си изпий кафето, Местерс.
Шерифе, да не се чудите какво е направила?
Вие...
Казахте, че изглеждала като мен?
Не толкова хубава, мадам.
Очите й не изглеждаха така наситено сини, като вашите.
Не си спомням косата й...
Но, може би, не е била толкова мека й така черна, като вашата.
И, как ходеше...
Не се сравнява с походката ви.
Движите се, като пълна с живот.
И говорите нежно й внимателно.
Това кара един мъж да желае, винаги да говорите с него.
Да, изглеждаше като вас, мадам. Казвам ви истината.
Предполагам, че дойде време да застъпите караул.
Със сигурност ли не искате да чуете продължението на историята, г-н Гриър?
Част от нея не взехте под внимание.
Не разбрах.
Наистина ли?
Той каза, не.
Знаеш ли какво, шерифе? Замислих нещо.
Да бъда проклет, ако не ми напомняш
на онзи висок красавец, за когото говорех.
Този, който заведе жена си в приятеля си.
Изглежда, че тази вечер всички ти напомнят на някой Местерс.
Може би е така, нали?
Сигурен съм, че няма да искате да дослушате историята?
Както искате.
Благодаря за кафето, мадам. Лека нощ.
Лека нощ, шерифе.
Местерс.
Какво има? - Остави ме на мира.
Не разбирам, за какво говориш. - Просто прави, каквото ти казвам.
Може би е по-добре, да се занимаваш с твоята работа?
Ако, разбира се, работата ти не е мадам Гриър.
Лека нощ, шерифе.
Казах ви, лека нощ.
Стани.
Местерс, по-добре се научи да се контролираш.
Може би си прав.
На седлото е, Клин.
Дръж...
Имаш нужда от нея.
Върви да спиш. Сам ще пазя.
Г-н Страйд?
Да, мадам?
Тези...
Хората, които преследвате...
Ще ви чакат ли във Флора Виста?
Надявам се.
Бъдете внимателен.
Да, мадам. Част от плана ми е.
Лека нощ.
Лека нощ, мадам Гриър.
Налей ни по едно, Клин.
Къде са всички?
Здравей, Местерс.
Здравей, Бодин.
Предположих, че ще те намеря някъде тук.
Клин това е Пейн Бодин от Силвър Спрингс.
Клин.
Далеч от дома си, а?
Не по-далече, от теб.
Ще се връщам.
Дами.
Това е личен разговор, Нели.
Разбира се, Пейн. Разбира се.
Момчета, ще пийнете ли с мен?
Заради това дойдохме.
На здраве.
Странно, нали?
Натъкнахме се един към друг.
Тук? - Да.
Човек не идва на юг, ако няма причина.
Имаш ли причина, Местерс? - А ти как мислиш?
Чух за обира в Силвър.
Да, ние също.
Трудно ще напуснат с плячката, ако не се отърват от нея.
Да, би било правилно.
Пейн!
Здравей, Пейн.
Всичко ли е наред?
Всичко е добре.
Пий. - Това няма да ти навреди.
Бен избяга от чирикаха преди два дни.
Доволно, ако изобщо се добере до тук.
Тук ли ще го чакате?
Няма да дойде.
Причината е, видима, идва времето на Страйд.
Страйд?
От кога, отново носи значка?
Не носи. Не знаеш ли? Жената убита в Силвър...
Беше жена му.
Благодаря за питието. Хайде, Клин.
Местерс. - Какво?
Страйд е превъртял ключа на килията ти веднъж, нали?
Два пъти.
Ако някога ме вкарат в затвора,
бих се предал на него.
А аз така не мисля.
Обирджиите. Избягаха с 20 хиляди долара в злато.
Чух.
И това означава, че...
Ако са знаели къде да намерят този, джентълмен, преди той да ги намери,
ще имат много по-голям шанс да се отърват от него.
Ако бях с тях...
Бих предложил добра сума за информация, равна на нея.
Когато човек, притежава добра сума...
Да предположим, че това си ти, ще бъдеш ли готов да платиш?
Когато се доберем до фургона със златото.
Фургон?
Наш човек ще ни вземе от Силвър.
Името му е Гриър.
Джон Гриър.
Успех, г-н Страйд. - И на теб.
И, благодаря. Много благодаря.
Г-н Страйд?
Не исках, да ви оставям без чиста риза.
Изпрах я. - Благодаря.
Ще се видим ли във Флора Виста? - Ще бъда там.
Жалко, че не мога да дойда с вас. - Знаете, защо не искам това.
Ще ви убият, нали? - Ако се опитат.
Тогава, защо... - Чуйте ме, мадам Гриър...
Притеснявам се за вас.
Трябва, много да сте я обичал.
Беше добра жена. - Да, няма съмнения.
Виж!
Конят на Страйд.
Ани!
Как е той?
Не знам. Още е в безсъзнание.
Мога ли с нещо да помогна? - Не.
Ани...
Трябва да го отведем във Флора Виста.
Там трябва да има лекар. - Не можем, Джон.
Но той може да умре. - Мислиш ли, че не знам?
Ани, да го отведем.
Чуй ме, Джон Гриър.
Ако не беше Страйд, още щяхме да бъдем в калта
на двадесет мили от Силвър.
Имаше причина да ни остави, сериозна причина,
но не го направи, защото се нуждаем от него.
Но, Ани, трябва да... - Тези хора въвъв Флора Виста
искат да го застрелят.
Сядай на коня на Страйд и доведи лекаря тук.
Ани.
Ани, не мога да го направя.
Ще взема нещо от фургона. Това, което трябва да дам.
Принуден съм да го направя.
Когато минахме през Силвър нали ти казах, за работата?
Е, направих само...
Не беше съвсем работа.
Знаех, че нещо не е наред, но...
Вече знаеше, че се нуждаехме от пари.
Казаха, да не задавам въпроси, и правя това, което ми казаха.
Кълна се, не знаех за каква работа ставаше в действителност.
Джон, за какво говориш?
Ани, ела тук.
Ето за това, говоря.
Обещаха ми петстотин долара. Всичко, което трябваше да направя, е товара
в инструментите, които намерих зад банката.
Но... - Сега ме чакат
в салона въвъв Флора Виста. Трябва да бъда там днес.
Не мога да върна времето.
И не мога да седя на коня на Страйд. - Хвърлете го на земята, г-н Гриър.
Ако не им го дам, ще ме убият.
Хвърлете го на земята.
Мадам Гриър, седнете във фургона.
От южната стена на каньона завийте на запад.
Дръжте този път, и ще стигнете в Калифорния.
А ти какво?
Те искат златото. Ако не се появите...
Ще дойдат за мен.
Но не можете да го направите.
Само така мога да го направя.
Това е единственият начин,
да дойдат при мен.
Страйд, тези...
Не зная, какво са направили.
Трябва да ми вярвате.
Ако не ти вярвах, щях да ви убия.
Сега, се махайте оттук.
Страйд.
Ани, въвъв Флора Виста има шериф.
Не можем да го оставим там.
Вече трябва да се върнат, Пейн.
Може би, ще е по-добре... - Млъкни.
Никога не бих изпратил само двама.
Човек, като Страйд, не може да бъде убит лесно.
Говориш много, Местерс.
Сигурно докоснах болното ти място, Пейн?
Понякога става раздразнителен.
Кажи какво мислиш, Местерс.
Пейн?
Искаш ли да знаеш мнението ми?
Мисля, че изпрати момчетата, за да не се върнат.
Мислиш, че съм способен на това?
Способен си.
Мога да направя същото с теб...
Ако имам този шанс.
Ще го имаш.
Фургонът идва!
Здравей, Гриър!
Започнахме да мислим, че няма да дойдете.
Защо не мобилизира фургона? Ще помогнем да го разтоварим.
Няма нищо за разтоваряне.
Къде е? - В Страйд.
Каза, че трябва сам да отидеш й да го вземеш.
Къде е той?
На половин час езда на север, при дълбокия каньон.
Там те чака.
Знам мястото, Пейн.
Остани тук, Ани. - Джон.
Предполагам, си мислиш, че съм ви длъжник, Гриър.
Не. Но съм длъжник на Страйд.
Махай се от пътя ми, Бодин.
Заобиколи ме.
Не бях прав, Клин. Беше добър човек.
Хайде.
Той е там.
Страйд!
Аз съм Пейн Бодин!
Идваме за сандъка!
Мога, да отида й да го взема... - Чакай.
Можеш ли да хванеш сандъка с въже? - Знаеш, че мога.
Ще бъда наоколо. Ще погледна от двете страни.
Спри!
Какво се случи? - Пейн Бодин...
Убих го.
Защо? - Защо не?
Клин? - Мъртъв е.
Срам ме е да кажа, но двамата сме по-смели от приятелите ни.
Можеше да останеш зад скалата.
Така никога нямаше да имам тези двайсет хиляди долара...
Заобиколих те, шерифе.
Не мисля, че има друг начин да получа сандъка...
Освен да те отстраня.
Никога не съм й мислил.
Сигурен съм, че не би искал да ми се случи същото,
което й с Ани Гриър.
Какво с нея?
Остана вдовица.
Мъжът й ми каза нещо преди да умре...
Срещу офиса на шерифа във Флора Виста.
Можеше да си го позволи.
Да.
Бъди готов по всяко време, шерифе.
Мисля, че взехте мъдро решение, мисис Гриър.
Калифорния е красиво място.
А вие?
Ще приема длъжността на заместник в Силвър.
Ако всичко се сформира, и не намерите някой...
Ще ви чакам.
Ще го запомня.
Довиждане, мадам Гриър. - Довиждане.
Кочияш. - Мадам?
Свалете багажа ми. - Искате ли да хапнете с нас?
Не сега, друг път.
Превод Илия Михайлов