Пуебла, Мексико, 1932г.
Тази година, се случиха много неща в Мексико.
Едно от тях бе, че срещнах Андрес в едно кафене при колонадата.
Къде другаде?
В Пуебла всичко се случваше при колонадата.
От ухажванията до убийствата, все едно нямаше друго място.
Не са ли едни смотаняци?
Кои?
Кажи да. Виждам по лицето ти, че си съгласна.
Да, но за кои говориш?
Всички тези хора, кои други?
Разбира се, че се съгласих.
За мен "всички тези" бяха хората от Пуебла,
които се държаха, сякаш притежаваха града.
Не и ние, децата на един селянин,
който спря да дой крави, защото се бе научил да прави сирена.
Не той, Андрес Асенсио, станал генерал
благодарение на всякакви случайности и хитрости,
заради това, че бе наследил благородническо фамилно име.
Този човек ме плаши, Каталина.
От какво те е страх?
Не знам. Твърде стар е.
Да, но ми харесва начина, по който гледа.
И харесвам ръцете му.
Малко по-късно, една експлозия и тежка стрелба
потвърдиха това, което им казвах.
Тогава генерал Росас го хвана шубето и ни заповяда оттегляне.
Това бе глупаво!
Тогава направих нещо, което не бих простил на никой подчинен.
Дадох контразаповед.
И нападнахме един фланг на Федералните с пълна сила...
Бяхме само осемнадесет...
За нула време, ни спечели всички.
Дори баща ми го прие, въпреки ужасните неща,
които чухме за него.
Че е имал много жени, че е престъпник и луд.
Че ще съжаляваме.
И съжалявахме, но това беше години по-късно.
По това време бях на петнадесет
и с голямо желание за нови преживявания.
ИЗТРЪГНИ МИ ЖИВОТА
Translation ZALMEN BEHAR
В Теколутла има един красив плаж наречен "Каталина".
Била ли си някога там? - Не, не съм виждала океана.
Как изглежда?
Черен през нощта и прозрачен през деня.
Никога не е в покой. Като теб.
"Скъпи родители, не се притеснявайте, отидох да опозная океана" Каталина.
Генералът каза, че ме е завел да опозная океана.
Всъщност, отидох за да извърша бягството на живота си.
Бях виждала бикове как са възседнали крави,
но мъжки член в ерекция е друго нещо.
От какво се страхуваш? - От нищо.
Тогава защо ме гледаш така?
Не съм сигурна, че това ще се побере в мен.
Разбира се, момиче.
Ти само се отпусни.
Никой няма да те застави ако не искаш.
Виж, вече си доста влажна.
Не усещаш.
Защо не усещаш?
Да, усещам.
Но края не можах да разбера.
Края е важната част.
Защо не ме научиш?
Какво да те науча?
Ами, да усещам.
Не, красавице.
Това не се преподава. Това се научава.
Хайде.
Те са шибани копелета.
Смятат, че Пайарес ще ми отнеме губернаторството с някакви речи.
Той е мухльо.
Явно не е чак такъв мухльо, щом толкова те притеснява.
Разбира се, че е мухльо!
А ти какво се месиш? Кой ти е искал мнението?
Вече четири дни говориш все за това
и имах достатъчно време да си формирам мнение.
Погледнете нашата малка госпожица!
Все още не знае как се правят бебета, но вече иска да командва генерали.
Добре ли си? - Да.
Много добре. Върви да спиш.
Родителите ми ме посрещнаха без въпроси или коментари.
Не бяха много сигурни за бъдещето си и имаха пет деца.
Така че решиха да отпразнуват, че океана беше толкова красив
и Генерала толкова любезен, че ме е завел да го видя.
Какво искаш? - Искам да мога да усещам.
Никой не идва тук за това.
Ти си твърде млада.
Не искам после майка ти да дойде да ме хока.
Върви си.
И вие ли също не усещате? - Какво?
Също ли не усещате?
Де да имах смелостта да задам този въпрос.
Виж, тук имаме едно малко нещо.
С това се усеща.
Хайде, вдигни си полата.
Тук, това е "звънчето".
И разбира се има много други имена.
Когато си с някой, мисли, че там е центъра на тялото ти.
Че оттам идват всички добри неща.
Мисли, че оттам усещаш, чуваш и виждаш.
Забрави, че имаш ръце и глава.
Ти се постави там.
И ще видиш дали не усещаш нещо.
Кати? Кати, какво става?
И да. Там бе всичко.
Защо не идва дон Андрес напоследък?
Зает е опитвайки се да победи генерал Пайарес.
Според "Ел Сол", и партията и губернатора подкрепят Пайарес.
Скарахте ли се?
¶ От твоят дом до моя, Сиелито Линдо има само една крачка...
¶ Пресечи улицата, Сиелито Линдо дай ми прегръдка...
Родителите ти у дома ли са?
Кажи им, че съм дошъл за теб, за да се оженим.
Кои?
Аз и ти, но трябва да вземем и другите.
Дори не си ме попитал дали искам да се омъжа за теб.
За кой се мислиш? - За кой се мисля?
Мисля се за себе си, Андрес Асенсио.
Хайде, не спори и се качвай в колата.
Хайде, Гордо (дебеланко), подписвай се.
Затова съм те довел.
Или си мислиш, че си тук само за да хапнеш от моите "тамалес"?
Не, не, напиши там "Де Асенсио", госпожо.
Ти написа ли, "Де Гусман"?
Не, дете мое, не са така нещата.
Аз ще те закрилям, не ти мен.
Ти ставаш част от семейството ми.
Ставаш моя.
Твоя?
Виж, да не кажеш после, че не са си сложили панделки от семейството ти.
Чино, "тамалес" за всички.
Какви да са? - Червени, сладки, зелени...
и горещ шоколад за всички. - Аз искам портокалов сок.
Не, не. Не разваляй реда.
Ще ядеш тамалес и горещ шоколад като всички.
Не мога да закусвам без сок.
Това което ти трябва, е една война.
Сега точно ще се научиш да закусваш без сок.
Винаги ли ще можеш да имаш сок?
Татко, кажи му, че винаги пия сок сутрин.
Донесете сок на момичето.
Добре, вземи си твоя сок.
Приличаш на американка.
Не мисли, че винаги ще получаваш каквото искаш.
Живота с един военен не е лесен започни да научаваш това.
А вие, Дон Маркос не забравяйте, че тя вече не е вашето момиченце
и че на тази маса командвам аз.
Е, поздравления. - Благодаря ти, побратиме.
Поздравления скъпа.
Поздравления, Кати.
Хайде, мързеланке.
Какво правиш там умислена? Все едно, че мислиш!
Ще те чакам долу. Броя до 300 и си тръгвам.
Едно, две, три, четири...
291, 292,
293...
294, 295...
297, 298, 299...
Каква си мудна!
Добро утро. - Добро утро, шефе.
Искаш ли малко да загреем? - Хайде.
Не трябва да си набиваш задника върху седлото.
Опри се здраво на стремената, когато конят галопира.
Опитвам се.
Не знаеш да яздиш, не знаеш да готвиш
и не знаеше как да се чукаш.
Какво си правила всичките тези години?
Ами играех си. Но всичко се научава, ще видиш.
Поставете всичко в хаванчето, ето така, видяхте ли?
Вярно ли е, че има момент, когато трябва да затвориш очи
и да казваш молитвата Аве Мария?
И ако за други неща сте толкова невежи, както в това,
не знам как ще се омъжите някога.
Сготвихме го всички заедно.
Искаш да кажеш, всичките Муньос са го сготвили.
Генерале, на вашите заповеди.
Генерале, имаме заповед да ви арестуваме,
подписана от регионалния комендант.
Освободен сте от вашия пост
и сте на разположението на гражданския съд.
В какво е обвинен? - Убийство.
Но как така те отвеждат? Къде те отвеждат?
Ти не са убил никого, кажи им.
Не се притеснявай, мила. Ще уредя това.
Ще се върна след малко. Запази ми ястието с моле.
Лейтенант Нунйес, уведоми генерал Кампос и г-н Майк Хейс.
Да, господине.
"Андрес Асенсио Домингес в затвора, обвинен в убийството на Кирино Мендес"
Какво става тук?
Сядай.
Здравейте.
Хайде, нарежи този плод.
Продължавайте работа.
Значи плачеш за твоят ездач?
Беше ме страх, че ще ти отрежат пишката.
Защо те арестуваха и защо те освободиха?
Защото са копелета и защото са глупави.
Трябваше да видиш погледите, който ми хвърляха старите кучки
от моя готварски курс. - Ти си страхотна!
Само почакай, аз да командвам тук.
Тук ще посадим сливови дървета.
Всички тези земи принадлежат на Майк Хейс.
Когато стана губернатор ще наводним тази долина.
Ще построим язовир, ще видиш какъв хубав ще стане пейзажът.
Мен ми харесва какъвто си е.
С язовира ще ти хареса повече, ще видиш.
Ами хората, които живеят там? - Ще се преместят някъде другаде.
Язовирът ще електрифицира целия град.
Това, от което тази страна има нужда е прогрес.
Какъв бизнес имаш с г-н Хейс?
Не живея с теб за да говоря за бизнес.
Ако ти трябват повече пари ще ми поискаш.
Който стигне последен е дърт.
Андрес ме държеше като една играчка,
с която говореше глупости и се чукаше три пъти седмично.
Понякога се убеждавах, че той има право.
Поздравления!
Какво ме интересуваше, откъде вади, за да плаща за къщата, за конете,
за шоколадите и за всички неща, които ми се приискваше.
Бях една глезла.
Ти, кучи сине!
И теб какво ти липсва?
Зле нахранена ли си? Лошо чукана ли си?
Качвай се в колата.
А на теб какво ти липсва?
Лошо чукан ли си?
Хайде, не се ядосвай!
И сега, защо се събуди с физиономия на умиращ бик?
Я да видим.
Вече имаш очи на крава...
Да не си бременна?
Здравей!
Каталина, изглеждаш добре.
Хайде стига... - Не, наистина.
Винаги съм предполагал, че ще изглеждаш красива, очаквайки бебе.
Единствено виждам този корем, дето ми набъбва отпред
и винаги имам такива киселини, че стигат чак до носа ми.
Не, Каталина, слез.
Не се притеснявай.
Колко е хубаво!
Може ли?
Пабло ме отърва от тревогите през тези месеци на бременност,
а аз го отървах от девствеността му, все още не загубена в някой бардак.
Откакто забременях, Андрес не ме е докосвал...
Дори не се спира у дома.
Какъв задник.
Да, а мен толкова ми се иска, че не мога дори да мисля!
Това беше единственото хубаво от периода на бременността ми с Чеко.
И също двадесетте букета от червени рози,
които ми донесе Андрес два дни след като родих.
Верания беше на два месеца и гърдите ми пълни със стрии,
когато пристигна Андрес с една от неговите изненади
Вземи този куфар.
Обявявам официално кандидатурата на генерал Андрес Асенсио
за конституционен губернатор, на щата Пуебла.
Поздравления, госпожо. - Благодаря
Сега ще видят кой командва тук.
Деца, поздравете.
Октавио и Лилия.
Живееха с майка ми в Сакатлан,
но не искам да остават на село, искам да ходят на училище тук.
Това са моите по-големи деца, Кати.
Е, хайде запознайте се.
Имаме много работа за вършене.
Как сте? - Добре.
На колко години си?
Деветнадесет. А ти?
Дванадесет.
Мога ли да ти казвам мамо? - Ако искаш.
Откъде се взеха тези деца?
От първата ми съпруга.
Имаш ли още?
За момента, само тези две.
Искам да кажа още жени.
Казваше се Еулалия.
Не беше красива, но имаше усмивка като на Богородица от църква.
Срещнах я в столицата, когато започваше Революцията.
Не се намираше храна...
Парите за деня имаха стойност, а на следващия вече не.
Нейният баща имаше обор
и отидох да живея у тях за да си помагаме взаимно.
Тя ми помагаше да доставям млякото.
След това се разболя по време на епидемията от тиф.
Седях и я гледах как умира без да мога нищо да направя,
освен да й слагам мокри кърпи на челото.
Никой не се излекуваше от това заболяване.
Особено без пари.
Гордо стана кръстник на децата ми.
Какво мислиш за това г-жа губернаторша?
Защо никога не си ми го разказвал?
Защото не съм искал.
На тази драматична и затрогваща история,
вярвах изцяло в продължение на няколко години.
Почитайки паметта на Еулалия.
Исках да имам усмивка като нейната.
След това разбрах, че в тези времена Андрес е имал добър пост,
под командването на Викториано Уерта, предателя на революцията,
и че майката на децата бе жива и здрава във Веракрус.
С номинацията на Андрес пътувахме из целият щат.
Какво мислиш, бях ли добър?
Да, хората те обожават.
Това, от което се нуждае този щат, е образование и прогрес.
Хареса ми кампанията.
Ходихме от село на село, слушайки исканията на селяните за повече земя,
претенциите им за справедливост, чудесата, които искаха.
С мен в управлението, Революцията ще ви донесе справедливост.
Винаги си толкова изискана. - Добре дошли.
Как се казва?
Г-н губернатора.
Революцията триумфира!
Имаме много неща за вършене и от утре ще се заемем с работата,
но днес, сме тук, за да празнуваме.
Бих искал да се възползвам от тази възможност да обявя,
че тази дама, жена ми я назначавам от този момент
за Президентка на общественото благосъстояние на щата.
Имам достатъчно ангажимент с децата, партитата, къщите...
Какво разбирам от това? Махни ме от този ангажимент.
Не мога, ти си ми съпруга и затова са съпругите.
Не всичко е чукане и пеене, Кати.
Освен това, ще кажа на дъщеря ми Адриана да ти помогне.
Твоята дъщеря Адриана?
Да, тя е на петнадесет и ще дойде да живее с нас.
А коя е майка й? Някоя друг светица?
И коя е майка ти? - Остави я на мира!
Не ме притеснява. Казва се Офелия и живеем в Тесуитлан...
Добре де... Работя по въпроса.
Да, но... така трябва да бъде, да се изкарат...
Заповядайте, г-н Хейс. - Благодаря.
Извинете. Госпожо, търсят Ви от сиропиталището.
Когато видях как живеят тези деца и лудите...
се почувствах веднага майка хранителка на народа от Пуебла.
Исках да уволня медицински сестри и лекари.
Никой не можеше да спре милостивите ми дела.
С изключение на съпруга ми, разбира се.
Преувеличаваш. Нито една стотинка повече,
за сиропиталището или за болниците.
И лудите получиха вече предостатъчно с новата сграда.
Но тези деца умират от глад и живеят сред урина.
А лудите спят на пода.
Тези жени, никога не са спали по-високо от пода.
Да не мислиш, че там има богати жени?
Богатите се шляят по улиците. - И с теб.
Катин, нямам повече пари.
На този глупак Агире му хрумна да национализира петрола.
А сега си дава сметка, че трябва да плати.
Къде, по дяволите са тези документи?
Това отива в хола.
Вчера обеща цяло състояние на "Пласа дел Чарро"...
Добре Кати, утре ще пратя Гонзалито
да направи благотворително събитие за сиропиталището.
За лудите ще видим по-нататък.
Това ли са документите, които търсеше?
Много благодаря.
"Набиране на средства за приюта и лудницата в щата Пуебла"
Толкова е ревнив. Пуска ме сама само на пазар.
Сега мисли, че съм там.
Не знам как издържаш. - Имам си любовник.
Срещаме се всеки понеделник и четвъртък в малка стая под наем над пазара.
Влизам и излизам два часа след това
с кошниците с покупки приготвени от една жена на пазара.
Чукаме се като богове.
Извинете ако ви прекъсвам.
Няма проблем, ще се присъедините ли?
Аз съм г-жа Гонзалес,
собственичка на къщата на ул. "Трес норте", която иска да купи вашият съпруг.
Къщата не е за продан.
Нито на предлаганата цена от съпруга Ви, нито на друга цена.
Умолявам Ви, госпожо, това е единственото наследство на децата ми.
Не знам за какво ми говорите.
Губернаторът предупреди съпругът ми,
че предпочита да я купи от него, отколкото от неговата вдовица.
Не искам да оставам вдовица заради една къща,
но моля Ви, разберете, той ни даде три дни, да се изнесем.
Така че, освен че е бавна, жената също е доносничка.
Плащам стойността, която са обявили в данъчните си формуляри.
И искам да вярвам, че не мамят правителството.
И за какво ти е тази къща?
Теб какво те интересува? Имам си причина за да я искам.
Ти просто й кажи, че не знаеш нищо.
Ами аз не знам нищо. - Ето, точно така.
Ще се видим тази вечер на откриването на лудницата.
Идвам само да се подсигуря, че ще те оставят да излезеш.
Влизайте.
Как няма да иска, Катита?
Не знам, Гуера. Различна.
Щеше да ми хареса да бъда любовница на Андрес.
Да го чакам в копринена нощница и бляскави пантофи.
Да се събуждам късно, и да се освободя от обществената благотворителност.
Освен това, всички или ожалват или обичат любовниците.
Никой не ги счита за съучастници.
А пък аз точно обратното, бях официалната съучастничка.
¶ Това заради, което те заобичах, Сиелито Линдо, е твоята коса.
¶ Сега, когато си плешива, Сиелито Линдо, вече не те обичам.
Изглеждам ужасно, нали? - Прекрасна си.
Понеже ще има вечеря у дома.
Това не е нищо ново, у вас има вечеря на всеки два дена.
Да, но тази вечер всички ще ми се смеят.
Откога те е грижа какво казват хората? Вече приличаш на майка ти.
Важното е, да се чувстваш доволна.
Но не съм доволна.
Какво те притеснява?
Хайде, погледни колко красиво е небето.
Би ли искала да си моята любима?
Твоя любима да, но не и твоя съпруга.
Ето затова не харесвам младите камериерки.
Бях й казала да бъде внимателна
с работниците от фабриката защото са безотговорни.
Но не ме послуша и си отиде раздразнена.
Такива са тези хора. И после, ми реве.
Тогава й казах: "Слушай Лусина,
докато си вършиш добре работата, можеш да останеш тук,
но когато започне да ти личи корема си отиваш на село.
Горката!
Каталина, какви ги говориш, личи си, че си съпруга на политик.
И как реагира баща ти, че си подстрига косата?
Знам, че мнението му е много важно за теб, нали?
Сряда дойде на вечеря вкъщи и не спря да говори за теб.
Баща ми е вечерял у вас?
Разбира се. Той е представител на мъжа ти в бизнеса му с Хулиан.
Не ти ли е казал, че ще стане богат?
Не.
Много ти е добре с къса коса, Каталина.
Много добре. - Благодаря.
Ами аз не го вярвам, но кажи Мартин,
вярно ли е, че президентът вече си търси своя наследник?
Не, все още е твърде рано за това.
Твърде рано и после става късно.
Извинете ме, може ли да поговорим за малко?
Спешно ли е? - Да, нещо съвсем просто.
Е, ще видим какво е простото нещо на госпожата.
Извинете.
Какво става?
Не искам да намесваш баща ми в твоите работи.
И за това ли ме прекъсна?
Защо си подстрига косата?
Андрес, умолявам те. - Добре, добре.
Ще видя какво мога да направя, ревло.
Спри, че ще изглеждаш грозна. И не е това работата.
Работата е да изглеждаш хубава, сладка, безупречна.
Политически, това е трудна ситуация.
Да, но не можем да позволим някакви невежи
въоръжени с мачете да решават бъдещето на държавата.
Този язовир ще осигури електричество за целия град.
И ви поздравяваме за това.
Което тревожи президента са кръвопролитията.
Да, но се случи за да се защитят интересите на Революцията.
Армията се опита да ги махне мирно,
но тези хора бяха въоръжени, нападнаха моите хора.
Какво друго можеха да направя?
В този случай да се защитават.
Но нямаше ли друг начин?
Беше им предложена земя на други места в щата,
пари, за да започнат земеделието... Щяха да спечелят.
Това, което искаха бяха земи, в близост до язовира.
Това, което искаха не бяха тези земи.
Техните лидери искаха да видят, колко ще могат да измъкнат за тях,
а ние не преговаряме по този начин.
Аз ви поздравявам дон Андрес за работата, която сте свършил.
От времето на дон Порфирио не сме виждали прогрес както днес.
Чувствате ли се носталгично? - Всъщност да.
Бяха други времена.
Разбира си, била е на 20 години, сега е на шестдесет.
За жена ми, която всеки ден е все по-красива.
И по-интелигентна.
Лека нощ. - Лека нощ.
Благодаря Ви много. Прекарах прекрасно
Чувствайте го като ваш дом, беше ми приятно.
Мартин. - Андрес.
Как се държиш, Каталина. Иска ми се да те фрасна.
И ти правиш доста преструвки.
Аз няма защо да се преструвам.
Аз съм господин, а ти си жена.
И когато жените се държат като загорели кучки,
искайки да се чукат с всеки, който му притрепери под пъпа...
се наричат курви.
Отивам да си взема един студен душ.
Кой ти каза, че са искали тези земи?
Дойдоха да се срещнат преди около месец
и ме помолиха да говоря с теб.
Какво им кажа? - Какво бих могла да им кажа?
Да намерят друг начин.
Че не мога да говоря с теб, че няма да ме изслушаш.
И след като не си го казала един месец,
защо трябваше да се правиш на добре информирана тази вечер,
с Мартин Сиенфуегос седнал на масата ни?
Защото хората са такива, докато ни им дойде до главата, не чуват.
Не говори за неща, които не разбираш, Каталина.
Искам да изкараш баща ми от твоите работи.
Бизнеса в който вкарах баща ти е възможно най-безобидният.
Не ти вярвам.
И нито ти вярвам за язовира.
Но ми вярваш, че ми харесваш много с къса коса?
Добре, добре.
Ще го изкарам,
но после да не ми се оплаква.
Това няма да се случи.
Почти забравих, колко си красива.
След този малък триумф, започнаха моите неуспехи.
Всеки два дена идваше някой да ме моли за помощ с Андрес.
Кой би повярвал, че до мен достигаха само слухове.
Не знаех нищо. Може би не исках да знам.
Но заедно с къщите, прислужниците и лукса, дойдоха и доказателствата.
Взети заедно не можеха да се пренебрегнат.
Става въпрос за баща ми.
Отиде на кино преди три дни и не се е прибирал.
И какво мислиш? Къде може да е?
Имаше несъгласие между твоя съпруг и баща ми.
Каталина, можеш ли да попиташ губернатора за него?
Можеш ли да повярваш, че CTM (работническата конфедерация)
ще номинира моят глупав побратим за Президент на републиката?
Не са ли виждали лицето му?
Той е един бифтек с очи.
Това, което е нужно на тази страна, е Президент на който му стиска.
Не някакъв дебел шмекер.
На теб какво ти е?
Защо не кажеш нещо, не задаваш въпроси?
Дайте ми идеи, затова си тук.
Ходиш като сомнамбул.
Ти ли държиш адвокат Майнес?
Адвокат Майнес? Защо да го държа аз?
Защото печели съдебно дело срещу теб, и не можеш да го купиш.
Спри да приемаш всеки, Каталина.
Занимавай се с нещо полезно.
Майнес. Каква глупост.
Сигурно е с някоя любовница.
Имам по-важни неща за които да мисля.
Какво става, Гуера?
Адвокат Майнес, Катита.
Снощи го намерили в една кошница нарязан на парчета.
Здравей, красавице.
Моля те, заведи ме до къщата на родителите ми.
Извинете г-жо, но нарежданията са да Ви закарам до къщата Ви.
Отвори вратата, Каталина. Не ми е сега до тези глупости!
Какво е станало с ризата ти?
Отидох до град Мексико, за да се срещна с Гордо
и този задник не ме прие.
И какво съвпадение, на връщане стреляха по колата ми.
Убиха капитан Рохас.
Обвиняват ме в не знам колко престъпления
и се оказва, че единствения адвокат с когото имам несъгласие
се появява нарязан на парчета.
Искат да ме прецакат!
Искат да ме прецакат, защото знаят, че съм близък с Агире.
Но не знаят с кого си имат работа.
Защо ме гледаш така?
Нямам нищо общо със случилото се с Майнес.
Тогава кой го уби? - По дяволите.
Понякога изглеждаш толкова умна, но след това си си просто жена.
Не осъзнаваш ли, че има по-важни неща?
Смяташ ли, че ще направя такава глупост в момента?
Тези хора са способни на това, че и повече.
Свали тази рокля, че искам да видя циците ти.
Не съм твоята курва!
Махни се от пътя ми, Андрес!
Пусни ме!
Казах ти да ме пуснеш!
По-трудно е да изчукам теб, отколкото някоя девица от Пуебла.
"Измамите и престъпленията на двама весели побратими,
Андрес Асенсио и Родолфо Кампос"
Добро утро.
Видя ли вече това?
Броя до десет и Гордо ще влезе през тази врата.
И през другата си отивам аз, с децата ми.
И къде ще отидеш? Сега имам нужда от теб повече от всякога.
Ще бъда президент на републиката, дори да не му харесва на шибания Гордо.
Искам да си отида.
Ти си моята жена и това е твоят дом.
Ти не искаш да си отидеш никъде.
Разбира се, че искам да си тръгна.
Вече не се страхувам от теб, нито ме привличаш.
Е, никога не си се страхувала от мен.
А желанията ти към ще се възвърнат.
Не мисля.
Децата няма да ги отвеждаш никъде.
Каталина, опитай се да разбереш.
Има президенти вдовци, но не и разведени.
А аз ще бъде президент.
Не мисля така.
Здравей, госпожо.
Не се притеснявай, всичко ще бъде наред.
Благодаря ти, Фито.
Андрес е в хола. - С ваше позволение.
Агире вече го е избрал.
Ще го обявят утре.
Скапания Фито.
Проклетият Гордо!
Глупавият ми побратим, президент на републиката.
Можеш ли да повярваш?
Трудно е за вярване.
Поне осъзна, че ако ме натопят, потъваме и двамата.
Иска помощта ми за изборите.
Какво ще правиш?
Обеща да ме подкрепи за следващия мандат.
А това дето пише във вестника?
Това са просто клюки. Ще го уредим.
Той ми предложи министерски пост.
Приключи се с цялата тази гадост.
Ще ти хареса в град Мексико, ще видиш.
"Родолфо Кампос е кандидатът на ПРИ за президент на републиката"
Два дни по-късно, главният редактор на "Аванте" бе намерен мъртъв.
Казаха, че е бил ограбен.
Също така чухме, че военизираните партията
трябваше да "спасят революцията" чрез кражба на избирателните урни,
там където Фито губеше.
Кандидатът на опозицията трябваше да напусне страната.
И Конгресът обяви категоричната победа на Гордо.
Купи си нещо хубаво, принцесо.
Баща ми почина през това време.
Сигурно съм изглеждала доста съкрушена в очите на Андрес,
защото изведнъж стана много любящ към мен.
Искаше да го придружавам навсякъде, да удовлетворява всеки мой каприз.
Аз станах непоносима.
И колкото по-непоносима, толкова по ме глезеше Андрес.
Чакайте малко. Губи ни се пулса, не ме следвате.
За какво можем да мислим, което да е по-важно от това?
Вас кой ви позволи да влезете?
Аз съм журналистка.
Исках да ви интервюирам.
Какво безредие.
Може ли да седнете малко по-назад, моля Ви?
Разсейвате ни.
Готово ли е? - Да.
Ще продължим от 16-та, моля.
Какви крадци!
А ти какво правеше?
Сигурно си превзела всички магазини?
Не, слушах музика.
Басирам се, че си намерила някоя маримба на Аламеда.
Защо имаш толкова лош вкус, Кати?
Стана страхотна речта, която написах за Родолфо.
Комунистите на Кордера няма да могат за нищо да се хванат.
Написах за Фито, че отсега нататък демокрацията трябва да се разбира
като класова борба в рамките на закона.
И тъй като ние сме закона, вече са прецакани.
Чаках за интервюто, госпожо.
Карлитос? Момчето ми!
Познавате ли се? Сядай.
Промъкнах се на една репетиция.
Защо я пусна? - Не, тя сама се промъкна.
Каза, че идва да ме интервюира.
Каква малка лъжкиня.
И защо не му каза: "Влязох, защото ми се прииска"?
Бях уплашена.
Абе той е един немирник!
Беше на дванадесет години по време на войната.
Баща му ми беше началник.
Когато беше дете, го заведохме да види обесените.
Накарахме го да застане под бесилките,
за да види моравите им лица и увисналите им езици.
Какъв ужас! Не се ли уплаши?
Много. Но не исках да го покажа, на тези копелета
като баща ми и съпруга ти.
Наздраве, Карлос
За удоволствието да те срещна отново.
Наздраве, Генерале!
Виждам, че се срещаш с хора... които кой знае!
Ами, чакат ме.
Добър апетит!
Само го погледни!
Рафаел Кордера, лидер на работниците,
който не е работил нито един ден в живота си.
Побързай, Чеко!
Има ли красиви момчета в класа ти? - Стига, мамо!
Има или не? - Има две, но са много груби.
Ах, метнала си се на майка си.
Държиш се странно, мамо.
Да тръгваме. - Побързайте, че ще закъснеете!
Превърнах се в изневеряваща много преди да докосна Карлос Вивес.
Харесваше ми начина, по който движи ръцете си и как другите му се покоряват
без да се замислят.
Как успяваше да проникне в другите...
в тялото ми, докато седях там и слушах,
в очите ми, докато следвах ръцете му.
Кой черпи? Искаш ли сладолед? - Аз теб.
Добре, защото обичаш сладолед, аз всъщност предпочитам уиски.
Откъде знаеш, че обичам сладолед?
Не ядеш ли сладолед, когато си нервна?
Да, но сега не съм нервна.
Кой ти каза? - Моите шпиони.
Също ми казаха, че идваш на репетициите
по всякакви други причини, освен заради музиката.
Ами, казали са ти, погрешно.
Госпожо?
Ние ще повървим. Ще се видим при Националния дворец.
Не, аз без госпожата не се връщам.
Тогава ни изчакай тук, защото ще се поразходим.
Каталина, един куп пияници.
Здравей. - Здрасти.
Тя няма ли е? - Не, тя е от Пуебла.
Защо толкова елегантна? С какво се занимаваш?
Не й отговаряй.
Каталина е журналистка. - Значи е опасна, Вивес.
Само, когато е нужно.
Харесва ми тази сграда.
Защо не кажеш на твоя Генерал да ти я купи?
Той купува всичко останало, защо не и "Санборнс" щом ти харесва?
Върви по дяволите!
Искаш да ти повярвам, че нямаш представа кой е Асенсио?
Разбира се, че имам представа.
Но не те интересува, докато си имаш всичко, което искаш, нали?
Така ли мислиш?
Не е ли така?
Какво прави?
Отидох да гледам още една репетиция.
И какво казва Вивес?
Казах му да върви по дяволите.
И защо? Какво ти направи? - Третираше ме като глупачка.
Казах му, че ми харесва "Санборнс"
и той ми каза, защо не те помоля да ми го подариш.
Харесва ли ти "Санборнс"?
Проектирал я е Талавера, напомня ми на Пуебла.
Андрес ми подари "Санборнс" и аз се влюбих в Карлос.
Цветя за вашата дама? - По колко ги даваш?
Ези или тура? Бързо!
Тура!
Не са аплодирали така дори когато встъпи в длъжност, побратиме.
Погледни го, какъв е артист.
Жалко е, че такива поклони не се използват сред нас.
Щеше да има голям ефект.
Той е гений. Толкова е красив.
Това е основното нещо, за което сме на едно мнение.
Но за неговият музикален талант ще трябва още да поработи.
Да си вървим. - Това казвам и аз.
Добре, че не е тореадор!
Изглежда щеше да излезе да рискува живота си.
Един път разказах на Вивес, че моя баща ми пееше винаги "Сиелито Линдо".
Изведнъж, целият оркестър беше баща ми свирейки си сутрините.
Рафаел, да ти представя Мартин Сиенфуегос.
Познавате ли се? - Как сте?
Андрес, извини ме. Ще ти го открадна, Каталина.
Всичко е готово. Ще се срещнем...
Разбира се. И аз също...
Извинете ме. Веднага се връщам.
Поздравления маестро, такава музика трябва да се свири в "Беяс Артес".
Поздравления. - Благодаря.
Каталина.
Благодаря ти, развълнува ме.
Братко, тръгвам си. Поздравления отново.
Благодаря. Рафаел Кордера, Каталина де Асенсио.
Разбира се. Приятно ми е, госпожо. С ваше позволение.
Как мина? - Добре?
Беше много важно, да се срещнеш с него.
Договорихте ли се нещо? - Нищо конкретно.
Без игрички, брато. - Какво искаш да ти кажа?
Госпожата също знае, че съпругът й е национален позор.
Пречиш му, иска те вън.
Но ти си единственият, който може да мобилизира работниците.
Ако се обединим със Сиенфуегос можем да го прецакаме.
Те са готови на всичко, Карлос.
Те са в политиката, за да правят бизнес.
Създават си закони, каквито са им нужни.
Имат си всичко. Много е трудно
Но трябва да се борим. Или вече се умори?
Не става въпрос за това, братко.
Ще поговорим ли утре?
Страх те е да не умреш ли?
Не ме е страх, но също нямам желание.
Ще се видим утре.
Госпожо, благодаря ви за дискретността.
Откъде знаете, че ще бъда дискретна?
Знам го.
Каква държава, Каталина!
Който няма страх, има примирение.
Ти страхуваш ли се?
Бях примирена.
Вече не?
Вече не.
Какво ти се прави?
Каквото ти искаш.
Теб какво ти се прави?
Искам да бъда с теб.
Много.
Къде ще отидем?
На океана?
Да тръгваме тогава.
Колко е часът?
Не знам.
Защо не умрем точно сега?
Защото все още имам много неща да правя.
Никога не съм дирижирал във Виена.
Ще ме вземеш ли във Виена?
Ако ме поканят.
Първо войната трябва да приключи.
И трябва да стана по-добър диригент.
До тогава няма да ме обичаш вече.
Обичам те сега.
Генерала питаше за жена си.
Каза, че вероятно е в градината.
Да тръгваме.
А, ето те. Отиваме в къщата на Агилар.
Хуан да отиде да доведе Тонита за да попеем, нали?
Ти си пиян.
Скъпа, за да живееш в тази страна трябва или да си пиян или луд.
Аз почти винаги, ходя като луд.
Исках да си сложа здравия разум, но не си спомням къде го оставих.
Карлос, да тръгваме.
Твоя приятел комунист?
Слушай, Карлос е велик човек на изкуството.
И приятел на семейството.
Ти имаш политически талант. Не го пропилявай.
Какво става? Нещо свежо, а?
¶ След толкова понесено страдание,
¶ причинено от твоята забрава.
¶ След като всичко,
¶ ти го даде моето бедно наранено сърце.
¶ Върна се да ме видиш
¶ за да узная за твоето нещастие.
¶ За горчивия вкус,
¶ на една еднаква любов, която ми даде ти.
¶ Вече няма да мога нито да простя, нито да дам...
Млъкни, Каталина! Съсипваш всичко.
Ти съсипваш всичко с твоите викове.
¶ Трябва да знаеш, че в една мъртва любов
¶ не съществува ненавист.
¶ И ако се опиташ да разбуташ руините,
¶ които ти самия създаде...
¶ Само пепел ще намериш от всичко,
¶ което бе моята любов.
¶ Изтръгни ми живота
¶ с последната любовна целувка.
¶ Изтръгни го,
¶ вземи сърцето ми.
¶ Изтръгни ми живота
¶ и ако случайно те нарани болката...
¶ Ще е, защото не ме виждаш,
¶ защото в края твоите очи
¶ ще ги отнеса аз!
Страхотна си Тоня, комплименти за теб.
Благодарим ти, Тонита.
Добре, ами вие двамата?
Обичате ли се или тепърва ще се обичате?
Довиждане, сестро.
Благодаря ти много, Тонита.
Да ти е приятна ездата.
Благодаря.
Утре?
Утре
Хей! Вече е утре!
Имай милост към един мъж с махмурлук.
Ставай. Или по-късно ще се чувстваш по-зле.
За какво говориха Кордера и Вивес снощи?
За концерта.
И за какво друго?
Кордера каза на Вивес, че нещата вървят добре
и асамблеята ще избере лидера.
Не ми измисляй.
Кажи ми какво казаха за Сиенфуегос.
Кордера не искаше да говори, най-вероятно защото бях там.
Ако искаш да живееш в Лос Пинос, си спомни и ми кажи какво казаха.
Говорят си с код.
Генерале, ако някога ги чуя да говорят за нещо важно
обещавам да ти пресъздам разговора.
Вчера не говориха за нищо важно.
Ще ходиш ли на корида? - Да.
Гарза ще е тореадор. Идваш ли?
Не, вече не ми харесва бикоборството.
Какво светотатство.
Нямам нужда да отивам и да присъствам на престъпления.
Колко красиви крака имаш
не го бях забелязал преди.
Като на японка.
Добро утро.
Здравей, диригенте.
Ти дойде първа. Извинявай.
Харесва ми да бъда тук сама.
Ако искаш да се тръгна. - Не, ела.
Научи ме да свиря това.
Омръзна ми да се срещаме все тайно.
Кой те караше да се омъжиш за генерал Асенсио на 16 години?
Какво разбирах от нещата, когато бях на шестнадесет.
Вече съм почти на двадесет и осем.
Искам сама да контролирам живота си.
Искам да живея с теб.
Искам да ме отведеш в Ню Йорк и да ме представиш на приятелите ти.
Искам да кажа всичко на проклетия генерал Асенсио.
Ще се видим ли в петък?
Отиваме в Пуебла, за уикенда.
Колко жалко.
Не те интересува. - Какво?
Разбира се, че не те интересува.
В крайна сметка си оставаш добре изчукан, и ме пращаш при другият.
Педал.
Ще давам концерт с музиката на Ревуелтас
на централния площад в Чолула.
Ще идва Кордера, Сиенфуегос,
хората от CNC (Конфедерацията на земеделците),
Ето защо твоят съпруг ще ходи.
Ще се видим ли в петък?
Ще дойдеш ли на концерта?
Това не е концерт, а политическо събитие.
Всички концерти са политически събития.
Защо в Пуебла?
Не го провокирай, Вивес.
Ще съсипеш всичко.
Не се притеснявай.
Ще ме заведеш ли да видя, където си се родила?
Как изглеждам?
И Хавиер? Не беше ли любовта на живота ти?
Гийермо е добър човек.
Мемито е кучи син. Загуби седем години на Джорджина Летона
и сега я оставя за да бъде гадже с теб.
Ти си много млада и красива.
И освен това си дъщеря на Андрес Асенсио.
Не си ли даваш сметка, че си част от сделка?
Когато ти отърва е твоя дъщеря,
когато не ти отърва е наша дъщеря.
Доведе ми я в къщата и ми изнесе реч да бъда нейна майка.
И сега е само твоя дъщеря.
Защото сега се нуждае от някой, който да гарантира бъдещето й,
а не някой, който да й бърше сополите.
Няма да позволя да я ожениш против волята й.
Не се притеснявай. Тя ще се омъжи по своя воля.
Г-н Пена и съпругата му са тук.
Вчера, твоят приятел Вивес привлече тълпа от 15 хиляди на концерта си.
Кордера и Сиенфуегос са били там да агитират хората.
Ако ни прецакат на наша територия, забрави за президентството, Андрес.
Не се притеснявай, Вивес идва в събота на обяд
и ще го поставим на място.
Това, което трябва да направиш, още утре да пратиш Мемито по дяволите.
Лекичко, без грубости, но го прати по дяволите.
Какво ще кажа на татко? - Аз ще се заема с баща ти.
Вече може.
Хайде да се преструваме, че съм булката.
Все едно влизам със "Сватбения марш" изсвирен от твоя оркестър.
За да се оженя за теб.
Но аз не мога да дирижирам и да се женя едновременно.
Направи се, че можеш. Ти ме чакаш там.
Колко си луда Катина.
Аз те приемам като законен съпруг.
Обещавам да ти бъда вярна,
в добри и лоши времена, в болест и здраве.
Да те обичам и уважавам,
през всичките дни от живота ми.
Как добре го знаеш!
Обещавам да ти бъда верен, с или без съпруг,
да те обичам и уважавам.
Можеш да целунеш булката.
Не ви ли е срам да правите тези неща пред Бог нашият Господ?
Вие сте на главния олтар.
Вървете да си вършите мръсотиите там в някоя кочина.
Бог обича любовта, току-що се оженихме, госпожо.
Да, но вашето е похот, не е любов.
Махайте се!
Какви безсрамници!
Сигурно е хубаво на гроба на някой да мирише така.
Когато умра се погрижи да ме погребат тук.
Ще умреш в Ню Йорк или в Париж, когато остарееш.
Вече няма да те интересува на какво мирише гроба ти.
Когато и да умра, искам гроба ми да мирише както тялото ти сега.
Да си вървим.
Вече трябва да е почти два.
Ако не съм вкъщи за обяда съпругът ми ще ни убие.
Остави го.
Ела да живееш с мен.
Само това ми липсва.
Какъв е проблемът?
Да доведа ли двадесетте си деца?
Ако искаш.
Има президенти вдовци, но не и разведени.
Затова ли оставаш там?
Вивес, хайде стига.
Да вървим.
Това са глупости.
Единственият им проблем е, че се оставят Сиенфуегос да ги води.
Но защо всъщност се намесваш?
Нека работниците да решат, който искат.
Не. Ти си този, който не трябва да се меси.
Ти се занимавай с твоята музика, с твоите интелектуални неща.
Занимавай се с комплицирани жени ако искаш,
но стой далеч от политиката.
Това е работа, която трябва да се разбира.
Мен не ми е хрумвало да дирижирам оркестри, но те уверявам,
че е много по-лесно да си движиш ръцете пред куп мариачи,
отколкото да управляваш агитатори и кучи синове.
Вече свърши ерата на военните и шефове като теб.
Вече свърши Революцията.
Направиха това, което трябваше.
Кордера и Сиенфуегос имат нови идеи и хората ги подкрепят.
Освен това, са мои приятели.
Ами аз?
Вече не съм ли ти приятел?
Само погледни депутате.
Така се отблагодаряват на хората.
Не си ли съгласна, Каталина?
Или вече човека на изкуството те убеди да бъдеш срещу съпруга си?
Ох, жените, депутате.
Вече не са като преди.
Трябва да видя своята.
И като казвам своята, имам предвид Вас, г-жа Асенсио.
Другите са само анекдоти,
необходими, но несъществени, нали?
Ще ме извиниш, драги Пончо.
Съпругата ми и аз имаме една неотложна работа.
Обещах да ги заведа на панаира.
Ти си една майка за пример, но да обещаеш нищо не струва.
Само погледни колко неща обещавам.
Обещай им ще ги заведеш в шест.
Извинете. - А, мамо...
Каза ли ти Карлос къде ще се срещнат Кордера и Сиенфуегос?
Не.
Лягай си. Да ти изпратя ли нещо?
Този следобед, ще останеш в леглото със съпруга си.
Защото като шпионин не ставаш изобщо,
а като гадже вече ти харесва твърде много.
За какво искаш да остана?
За да ми направиш честта?
Не си ме докосвал от месеци, Андрес.
Добре ти се отразява дистанцията.
Много си красива.
А Кончита?
Задавай въпроси с повече вкус, Каталина.
Не, просто от учтивост.
Интересува ме как са със здравето жените с които си лягаш.
Колко вулгарна си станала.
Откога решихме да станем толкова рафинирани?
Сигурно това е някаква мания на племенницата на Ибарас.
Те са винаги толкова изтънчени.
Все още ли я държиш в ранчото?
Горката, трябва да се разхожда с шапки с було сред селяни и бикове.
Не й ли става скучно?
Тя има дъщеря.
Ще я доведеш ли?
Не, тя не иска.
Тя е добра майка.
Невероятно е как продължаваш да изглеждаш толкова добре.
Не е чудно, че Карлос търчи като луд след теб.
Карлос е мой приятел.
Също Виктория, Пилар и другите са мои приятелки.
Да, но аз не се чукам с Карлос.
Повтори го, проклетнице.
Аз не се чукам с Карлос.
Добре е да го знам.
Защото ти си моя жена.
Не го забравяй.
Карлос заведе Чеко и Верания на панаира.
Там ще се срещнете.
Идваш ли? - Не.
Добре ли си? - Да.
Какво се е случило?
Отведоха Карлос!
Андрес! - Какво става?
Някой е отвел Карлос. - Кой ще го отведе?
Сигурно се е месил, където му казах да не се меси.
Беше с децата.
Взел е децата с него? С чие разрешение?
Те са видели, че са го отвели насила с пистолети.
Каталина, децата ти имат голямо въображение
Сложи ги да си лягат, това е, от което имат нужда.
И ти какво ще правиш?
Ще отворя играта. Имам двойка шестици.
Ще се върне.
Сега ще се обадя на Бенитес да го потърси полицията.
Госпожо, Вашият съпруг Ви вика.
Сервирайте му вечерята, моля.
Иска да слезете.
Каза, да ви съобщя, че губернаторът е тук.
И сеньор Карлос?
Не, госпожо, той не е тук.
Съжалявам много, госпожо.
Убиха ли го?
Хуан ли ти го каза?
Ох, госпожо! Изглежда вече са го намерили.
Ето ти твоя гроб с цветя, глупако.
Помниш ли ме?
Разбира се, че те помня, момиче.
Ръка като твоята трудно се забравя.
Как си? - Ами добре.
Какво искаш?
Не искам да усещам повече.
Ще ти дам едни билки, за който казват, че лекуват болките на душата.
Месните индианци ги използват.
Когато се чувстваш зле, си правиш един чай.
Ще слагаш само едно, или половинка и не го прави много често.
Можеш ли да повярваш, че една жена от моето село умря,
защото сложи три?
Сърцето й спря и никой не разбра защо.
Такива са тези билки.
Много хубави, но и опасни.
Баща ти идва.
Как си? - Добре.
Видях мотоциклета на момчето зад ъгъла.
Не съм сводник.
Няма ли да спиш вече с мен?
Никога не ти е липсвало с кого да спиш.
Каталина, това са глупости и ти го знаеш.
Ти си моята жена. Никоя друга.
Така че нещата напредват.
Помисли. - Да, но на мен ми харесва.
Да, но аз те видях...
Само погледни тази снимка.
"Мексико обяви война"
Гордо винаги е със Сиенфуегос до него. Много представителен.
Като му се подмазва, казвайки му колко е умен.
Пада веднага във всеки капан този мой глупав побратим.
Само да се представи за изискан и елегантен.
Ясно е, че го иска за свой наследник.
Но е по-глупав, отколкото опасен.
И този път няма да ме прецака. Забравя, кой е неговия побратим.
И че бъдещият ми свекър притежава радиото в тази страна.
Този чай е единственото нещо, което ми дава енергия.
Ще видиш, какъв удар ще нанесат на Сиенфуегос днес по радиото.
Взимаш най-доброто от моята реколта. - Знам.
Ще видиш какво парти ще ви организирам.
Прати прегръдка на баща ти.
Какво пропиляване, скъпа.
С такова тяло и такава глава, която има още толкова да учи.
И всичко това ще се пропилее в леглото на Мемито?
Този идиот Мемито.
Ще съжаляваме вечно за това.
Не преувеличавай, мамо.
Не искам нищо да му се случи на Хавиер.
Както на твоя Карлос.
Обещавам ти, че нищо няма да се случи на Хавиер.
Това, което искам да знам е, дали разчитам на твоята подкрепа, или не.
Знаеш, че имаш подкрепата на армията.
И моята персонална.
Почнете да сервирате вечеря, както ви казах.
Имаме нужда Кампос да приеме.
Генерале, има начини да го убедим.
С нас вече са 11 губернатора, които подкрепяме Асенсио.
И Кампос го знае.
Ако към нас се присъединят CROM, (Регионалните работнически синдикати)
той няма да има избор.
Да живеят младоженците
Довиждане. Приятно прекарване.
Обичам те.
Лили, скъпа, отиваме с другата кола, куфарите са в багажника.
Не, искам с тази.
Лили слизай, отиваме с другата.
Ако се държиш така, по-добре всеки да отиде със своята.
Какво? Лилия...
Ето това е една истинска жена...
Този път ни се получи. Хората от CROM ще ме подкрепят.
Вече се прецака Сиенфуегос.
Ще бъдеш най-красивата Първа дама, която тази страна някога е имала.
А си го заслужи, не мисли, че не го знам.
Без теб нямаше да успея.
Умна си като никоя друга.
Почти като мъж.
Ти все още си моето слънце.
По теб се загубих главата, кучко.
Хайде, мързеланке, че закъсняваме в един часа трябва да сме на обяд.
Няма да ходя. - Трябва да дойдеш.
Трябва да сложим в торбата тези кучи синове.
Хайде, ще те чакам долу.
Едно, две, три...
296, 297,
298, 299...
Г-жа Каталина казва, да отидете сам.
Изчакай госпожата и ще ме настигнете.
СТМ "Синдикат на работниците"
"В този ден с работниците от пощенски и телеграфни услуги"
Благодаря, другари!
Видя ли колко те обича твоя народ?
Андрес! Андрес!
Имаме нужда от лекар!
Нуждае се от почивка.
Просто е изтощен.
Утре ще бъде друг.
Разбира се, че ще бъда друг, по-студен и по-твърд
и по-отпочинал, разбира се.
Всички искат да умра.
Не осъзнават, колко съм необходим.
Има нужда от хора като мен.
Ще видят, като останат в ръцете на Фито и този глупак Сиенфуегос.
Този кучи син ще открадне това, което е останало от тази страна.
Ще продаде дори монумента "Ангела на независимостта".
"Мексикански сувенири"
Всичко много модерно и фино, да не се забелязва, че сме селяци.
Друго "Мексико"
Жалко, че ще умра.
Е, ние си тръгваме.
Беше време вече, тъпаци.
Благодаря.
Прецаках живота ти, нали?
Аз съм само на 30 години.
Освен това казват, че овдовяването е идеалното състояние за една жена.
Завиждам ти.
Не ме разсмивай, имам важни неща да ти казвам.
Няма да умреш, не чу ли лекарите?
Тези идиоти не разбират нищо.
Сега ще ти кажа добре нещата.
Сложих всичко на твое име.
Дори и къщите, в които живеят другите.
Да видим какво ще направиш, защото ще дойдат да те умоляват и изискват.
Ти ги прати по дяволите.
Също написах, че искам да бъда погребан в родното ми село.
До майка ми.
Моят глупава майка, която обичаше Фито като собствен син.
Казваха, че бил отровен с храната по време на срещата.
Казваха, че вече имал слабо сърце.
Много неща се казваха, но никой не направи нищо.
И всички изглеждаха много доволни с това.
Знам за завещанието.
Ще се погрижа за да нямаш никакви проблеми.
Разчитам на теб за да нямам.
Какво искаш да направя? - Да не се месиш.
Не ми помагай. Не се договаряй с останалите вдовици.
За какви други вдовици говориш?
Не говориш с жена ти, побратиме.
Знам добре кой са другите вдовици и децата,
които не са живели с нас.
Знам, кой ще получи ранчото в Сиера, на кой в Санта Хулия,
на кой в Мандарина, на кой бизнеса с Хейс, на кой нелегалния алкохол,
стадиона за бикоборство, кината.
Дори, за кой е всеки часовник и всяко копче за ръкавели
Моят побратим не можеше да избере по-добра жена.
Опитах се да запомня лицето на Андрес.
Не можех
Исках да съжалявам, че никога повече няма да го видя.
Не можех.
Исках да не се взират толкова много очи в мен.
Мислех за Карлос.
Него можех да го помня.
Всеки детайл от неговата усмивка и ръцете му.
И тогава, както е редно за вдовица, плаках повече от моите деца.
Бях сама.
Никой не ми нареждаше. Почувствах се свободна.
Толкова много неща, които вече не трябваше да правя.
Толкова много неща ще направя.
Бяха сама.
Радвайки се на моето бъдеще.
Почти щастлива.
Translation ZALMEN BEHAR