Luangwafloden i Zambia.
Et rislende håb i et tørkeplaget land.
Skal man overleve her, skal man gribe hver mulighed-
-for at klare den dødelige årstid.
ZAMBIA
LUANGWA
I det sydlige Afrika går en lunefuld livslinje gennem Luangwa Valley.
Om sommeren er den ustoppelig.
800 meter bred, dyb og mægtig.
Om vinteren svinder den ind.
Sine steder når den kun flodhestene til anklerne.
Oversvømmelse og tørke skærer sig ind i dens banker.
Floden Luangwa flyder 800 km-
-fra Zambias højland til Zambezi, men aldrig ad samme rute.
Men én ting ændrer sig aldrig.
Dens magt over liv og død i dalen.
I højsommeren flår daglige tordenvejr henover himlen i Luangwa.
Jorden afvandes ud i floden, der i løbet af få timer stiger...
...så dyrelivet overraskes.
Disse puku-antiloper fanges, da deres revle bliver til en ø.
Omringet af tre meter lange nilkrokodiller.
Deres chancer svinder i takt med, at vandet stiger.
Pukuer er sprintere, ikke svømmere. De har ingen steder at løbe hen.
Den overlevende skynder sig tilbage til flokken.
I regntiden er er dalen et overflødighedshorn.
Da flodens vand trækker sig tilbage, efterlader den søer...
...fyldt med forskelligt liv.
Pistia stratiotes breder sig på overfladen.
Alle slags dyr mæsker sig i planterne...
...takket være flodhestene.
Deres gødning nærer de planter og fisk, der ernærer alle andre.
Flodhesteflokke dovner under hannens vagtsomme øje.
Den tyranniserer de andre hanner for at bevare sin status.
Men i denne store sø er den let at undgå.
Det her er Luangwas salatdage.
Her er mad og muligheder nok.
Her er en yngleflok af elefanthunner.
De små holder sig tæt på, for farerne er aldrig langt væk.
Denne unge hun har bevæget sig væk fra flokken. Det bliver bemærket.
Den er i brunst, og en enlig, omvandrende han har opdaget den.
Den vejer otte ton, så kunne skade hunnen.
Derfor balancerer hannen forsigtigt.
Hannen parrer sig med alle modtagelige hunner i flokken.
En matriark, som regel den ældste hun, fører flokken-
-men alle hunnerne hjælper med at opfostre ungerne.
Denne huns 22-måneders drægtighedsperiode er snart slut.
Det hårdeste venter forude.
Sommerens overflod forsvinder langsomt.
Om efteråret svinder den mægtige flod ind.
Paradis bliver til en udtørret ørken.
Temperaturen falder, men solen bager stadig nådesløst ned.
Tre uger inde i tørkeperioden, mindskes søerne.
Efter fem uger er flodhestene hjemløse.
De kan ikke gispe eller svede. De skal køles ned med vand for at leve.
Nu skal de til den eneste sikre kilde, nemlig floden.
Det, der er tilbage af den.
Omkring 6.000 flodheste tvinges tæt sammen.
De er den tætteste flodhestebestand på Jorden.
Små flokke forenes til megaflokke.
Hver regeres benhård af den dominerende han.
Tre tons knogler og muskler. Det her er en temperamentsfuld kæmpe.
Det er nødvendigt. Andre hanner vil slå ihjel for at overtage pladsen.
Kun hannen kan parre sig med hunnerne i flokken.
Hannen tolerer kun underdanige hanner i flokken.
Dem, der ikke forsøger at parre sig.
Hunnerne, som beskytter deres unger, holder sig væk fra hannerne.
Men denne trodsige unge han vil bryde reglerne-
-og parre sig med alfaens hunner.
De afviser den.
Uroen når alfahannen.
Rivalens skæbne afhænger af, hvad der derefter sker.
Med sit parringsforsøg har rivalen begået en kardinalsynd.
Det kan koste den livet.
Rivalen kan ikke klare sig mod den store han, og trækker sig.
Den er bortvist fra flokken.
Men hvad der er en katastrofe for nogle dyr, gavner andre.
Sydlige karminbiædere fra Sydafrika har fløjet langt-
-i tide til tørken.
Da bliver Luangwas sandbanker nemlig tilgængelige.
De er stejle nok til at holde rovdyr væk, men bløde nok til at udhules-
-så de er perfekte til at bygge bo i.
Der er hård konkurrence.
Hver regntid vasker deres reder væk, så de må starte forfra.
Hannerne kæmper det ud i luften.
Når grænserne er draget, bliver banken fyldt med redehuller...
...hvor æggene, lagt to meter inde, er i sikkerhed.
Men de voksne er udsatte.
De jager insekter, mens Haliaeetus vocifer jager dem.
Elefanterne holder sig tæt på floden på udkig efter foder-
-som er stadig sværere at finde.
Når bankerne er udtømt, må de begive sig længere væk fra floden-
-ind i farligt territorium.
Løver kan let nedlægge en elefantunge, som forlader flokken.
Bare synet af løveflokken ophidser dem.
En vred elefant kan være dødelig.
Løveflokken vil ikke risikere ungerne, hvis elefanterne overraskes.
Løverne drager videre på jagt efter et lettere måltid.
Men det er ikke let.
Så længe, der er lavvandede damme i landskabet-
-er byttet spredt over hele dalen.
Løveflokken deler sig for at dække mere land.
Dette par får jackpot, da de finder en hjord bøfler.
Men bøfler er stadig svært bytte for et par sultne løver.
De spidse horn er alvorlige, de kan skære en angriber op.
Måske er en kalv lettere, hvis de kan komme forbi forældrene.
Bøffelhunnen er stærk, men intet imod hannen.
I aften får løveflokken ikke noget at æde.
For hver dag, der går, tørrer dalen mere og mere ud.
Flodhesten, der blev forvist, har måttet undvære floden i flere dage.
Den lider noget værre end tørsten.
Oksehakkere, der normalt holder snyltere væk, er blevet en plage.
De dræner blod fra sårene på dens skind.
Flodheste udsondrer en afkølende væske mod solen, men det koster vand.
Solen bager den i levende live.
Kun vand kan redde den, og det er der ikke meget tilbage af.
Krokodiller, et af Afrikas farligste rovdyr-
-har en usikker våbenhvile med de krakilske flodheste.
Måske er den svækkede, forviste han et let bytte-
-men krokodillerne er på udkig efter noget andet.
Da vandhullet skrumper, strander Clarias gariepinus.
Nogle marabustorke tager del i gildet.
Nogle hvide pelikaner får øje på dem oppefra og vil være med.
Deres næbposer kan rumme 15 liter, så de er gode fiskenet.
Problemet er, at deres mave kun kan rumme fire liter.
Alt derover må vride sig til en langsom død i fuglenes hals.
Ceuthmochares hører om festen.
De vil også have del i festmåltidet.
Unge ørne skynder sig at flyve med deres bytte.
Mens fuglene mæsker sig, sulter den forviste flodhest.
De sultne løver begynder at nærme sig.
Løveflokken har brug for bytte.
Kun desperation kan få dem til at angribe en flodhest-
-selv en udmattet en.
Så meget skræmmer flodhestenes kamplystne ry.
Men den svækkede han ved, at den må af sted.
Den skal finde noget at æde.
Det har ikke regnet i månedsvis.
Der er næsten intet at græsse, og planteæderne er tæt på at sulte.
Men på flodbredden er der redning at finde.
Et træ, der trodser tørken og blomstrer.
Når der næsten ikke er andet at æde, er Kigelia africanas frugter modne.
Hver frugt, som faktisk er et bær, kan veje op til syv kilo.
Bare seks af dem ville holde flodhesten i live et par dage endnu.
Men de er så hårde og fiberrige, at den skal tygge i timevis.
I den kølige nat ændres livet for flodhesteflokken.
Den dominerende han er ikke så mægtig i mørket.
Hele dens flok forlader floden for at finde føde på land.
Flodhesten tygger stadig på sin frugt.
Men nu er dens tid ude.
Den er ikke i stand til at forsvare byttet.
Foråret rammer dalen og temperaturen ryger over 38 grader.
De sparsomme græsgange på flodens bredder bliver bagt.
Elefanterne må forlade floden eller sulte.
De har plukket bladene af alt andet end de øverste grene.
Det er især hårde tider for den drægtige hun.
Den har brug for mere foder.
Splittet mellem sult og tørst-
-bevæger de sig op til 80 kilometer fra floden for at finde føde.
Hver voksen skal finde omkring 90 kilo foder om dagen.
Disse bitre buske er den sidste udvej. Kun få dyr kan fordøje dem.
Men elefanterne har ikke andet til at klare sig gennem tørketiden på.
De har ikke drukket i dagevis.
Nu er det nødvendigt, at matriarken fører dem til vand.
Især ungerne er udsatte.
Nu er det sidste af de livgivende vandhuller kun mudderpøle.
Det er for lidt, og måske er det for sent.
Der er ikke tid til at hvile. De må tilbage til floden.
Den indskrumpede flod er livgivende for dalens desperate dyreliv.
Men den er også en dødsfælde.
Løverne behøver ikke længere at lede efter bytte.
De holder bare øje med floden og beslutter sig.
Hunnerne har opdaget faren. Temperamenterne er tyndslidte.
De langer endda ud efter hinanden.
De bliver ikke længere end nødvendigt.
De danner en mur om ungerne på vej ud efter foder igen.
Og de giver løverne en afskedssalut.
Men løverne er ikke interesserede i dem. Deres yndlingsbytte er nært.
En bøffel på et halvt ton kan brødføde hele flokken i en uge.
Men der skal strategi og tålmodighed til at infiltrere en hjord på 300.
Angrebet skal times perfekt.
Skjult skygger de hjorden og venter til natten falder på.
Bøflerne fornemmer, at løverne nærmer sig. Men de kan ikke se dem.
Finter fra mørket gør bøflerne nervøse.
Løverne prøver at skabe panik. Panik fører til fejltagelser.
Løverne strammer nettet.
Bøflerne kan ikke komme væk.
Løverne må æde natten igennem.
Når solen står op, får de masser af gæster.
Løveflokken kan være 24 timer om at sove et stort måltid af sig.
De vil dårligt røre sig i de næste fire dage.
Det er hårdt arbejde at fordøje en hel bøffel.
Men de kan ikke lade resterne gå til spilde.
Én uheldig løvinde må holde vagt.
Den bliver ikke alene.
Gribbe kan se et ådsel på 32 kilometers afstand.
En flok af dem kan pille det hel rent på en halv time.
Men ikke, mens hunnen holder vagt.
Ådselsæderne ville være en prøvelse for de fleste.
Nogle gange må man acceptere, når man er i undertal.
Tørken når sit højdepunkt.
Det meste af floden er tørret ud, og flodhesteflokken er strandet.
Hunner kan slutte sig til en ny flok, men hanner skal kæmpe sig til det.
Eller ligge i resterne af forsvindende vandhuller.
Plaget af den brændende sol og stærk tørst.
Den forviste han hænger ved endnu, mens andre falder fra.
Den har ikke flere muligheder. For at overleve må den tilbage til sin flok.
Den før så mægtige flod er nu kun en tynd strøm.
Alfahannen forsvarer stadig sit stykke, men med nød og næppe.
Der er flere slåskampe end nogensinde før-
-og den dominerende han er den værste af dem alle.
Den unge, forviste han vil dø, hvis den ikke kan komme tilbage i floden.
Men forsøget kan også betyde døden.
Den prøver at smutte uset ned i vandet, men alfahannen opdager den.
Nu er den på den.
Konfronteret med den dominerende han, kryber den unge han skamløst.
Men alfahannen vil ikke lade den slippe uden kamp.
Måske dens sidste.
Underkastelse er det eneste håb.
Det er forbi. Nu kan den forviste endelig vende hjem.
Forbandelsen er brudt.
Landskabet oversvømmes i løbet af et par uger.
Floden Luangwa svulmer op til 20 gange sin tidligere vandmængde.
De sydlige karminbiædere er væk, og floden æder igen deres reder.
Nu er det igen overflodstider i Luangwa, så livet vender tilbage.
Flokken har et nyt medlem.
Den drægtige elefant klarede tørken og bragte en unge til en grøn verden.
Men snart vil den stå overfor sin første tørketid.
Den tidligere forviste flodhest kan genopbygge sin styrke-
-i flokkens sikkerhed.
Måske vil den snart være stærk nok til at overvinde alfahannen.
Løverne kan nu tillade sig at slappe af. Men ikke længe.
Nu bliver det hårdt for dem.
Jagt i regntiden er sværere, fordi deres bytte spredes.
Ikke alle dyr er heldige nok til at høste regntidens belønninger.
For dem, der når hertil, bliver livet i Luangwa ikke bedre.
Dorthe Andersen www.btistudios.com