Camlann cirka 520 efter Kristus
Nej, far!
-Hvorfor? -Jeg var aldrig god nok til dig.
Se dig nu. Den store Arth-yr!
Bare en svag dødelig. Morganna havde ret.
Du vil dø med din falske stolthed. Du er kun rådnende kød!
Jeg er Arth-yr Ddantgwyn. Din konge!
Og du er ikke min søn.
Det er tid.
Mylord.
-Rejs mig op. Rejs mig op! -Det er forbi, mylord.
Forbi? Det er ikke forbi, før jeg siger det er forbi.
-Saksersvin! Rejs mig op! -Vi har sejret.
Dagen er vores.
Vand.
Mordred?
-Hvor er Mordred? -Han er død, mylord.
Jeg så hende igen.
-Mylord? -Damen. Jeg så hende igen.
Bedivere...
Min mest loyale ven.
Jeg befaler dig min sidste ordre.
Tag Excalibur...
...tilbage til søen.
Den må ikke være en ondskabens kraft.
Ja, mylord.
Der er en anden...
Mylord?
Dansk tekst: www.ordiovision.com
Himmelske Fader, tag Dit sværd.
Beskyt Dine børn.
Og lær os fredens og ydmyghedens dyder.
Herre, jeg har set Din storhed og Dit offer med egne øjne.
Arth-yr, du var den udvalgte.
Mylady.
De uskyldiges beskytter.
Må de som besidder Excalibur være lige så tapre-
-og retfærdige som min konge.
Tillad ikke ondskaben at samle kraft.
Viroconium-19 år senere
Sir Kay. Drik.
Sir Kay?
Det har jeg ikke hørt i...
19 år.
...19 år.
Lad mig nu dø.
Hør nu, gamle ven, det kan jeg ikke gøre.
Hvorfor ikke? Se på mig, jeg er ved at rådne op.
-Det er min straf. -For hvad?
-For alt udgydt blod. -Nej.
Vi gjorde alt vi kunne for vort folk og vores konge.
Til hvilken nytte? Se på os! Vi er fremmede i vort eget land.
-Vi kan syde i vores eget lort! -Ja, jeg ved det.
Men vi holdt sakserne væk fra Viroconium.
-Og vi har haft 19 års fred. -Men hvor længe holder den?
De rykker allerede frem i øst.
Forbandede plage!
-Lad mig hente hjælp hos Merlin. -Nej!
-Hold den tåbe væk fra mig. -Men han kan hjælpe.
Jeg vil hellere dø.
Gå, min ven. Gå. Lad mig være i fred.
Nej, nej!
Gem det til dine kristne venner.
Gå nu. Gå og lad mig dø i fred!
Gå.
Gå!
Farvel, gamle ven.
Hurtigt. Gå nu, hvis han tager dig bliver du hængt.
Ja, frue.
-Vagterne kommer! -Hvor er Harry?
-Han bad dig møde ham ved træet. -Min dame, fornøjelsen var på min side.
Det tror jeg ikke.
Hurtigt, gå!
Holdt!
-Gamle mand! Hvilken vej løb han? -"Gamle mand"?
Hørte du ikke hvad vi sagde?
-Jeg så intet, knægt. -"Knægt"? Jeg skal vise dig...
-Hvad har vi her? -Du angreb en vagt.
-Det betyder dødsstraf. -Jeg er ubevæbnet.
Vi er ikke.
Marius!
Nej, Lucius!
Hvem er du?
Tag ham med. Vi giver ham skylden for, at vi ikke fangede tyvene.
Lord Antonius finder sikkert på en passende straf.
-Hvis han overlever natten. -Hvis du overlever natten.
Her.
Lad evigt liv råde i betragterens øjne.
Livet som er beriget af ungdommens blod.
Og menneskets sjæl.
Kristi gral. Livets storhed.
Herre, som tak for Din gave...
...giver jeg Dig livets offer.
Kristi blod.
Min søn...
Drik fra livets kalk.
Gå.
Træd frem, lord Antonius.
Sakserne er nervøse, Antonius.
De mener ikke, at du er i stand til at forene hærene.
Nyder du den status, jeg har tildelt dig?
-Naturligvis, Deres Højhed. -Hvorfor prøver du min tålmodighed?
-Har du fundet Gudsstenen? -Vi var optaget af guldsituationen.
Guld... guld har ingen værdi.
Men den orden og underkastelse den medfører er uvurderlig.
-Ja, Deres Højhed. -Hvor meget har du mistet?
Jeg lover at få pengene tilbage. Vi ved hvem den skyldige er.
Hvor meget, spurgte jeg.
Vi estimerer det til 350 guldmønter.
Du estimerer? Jeg forstår.
Hvordan kan det være, at du kun kan estimere, Antonius?
-Har vi ikke en kassemester? -Det stemmer, Deres Højhed.
Men han var indblandet i tyveriet.
Du har tre dage til at finde ham og guldet.
Tre dage? Men det er...
Ja, Deres Højhed.
Godt så. Gå nu.
-Lord Antonius! -Ja, Deres højhed.
-Skuf mig ikke igen. -Nej, Deres Højhed.
Op med jer, fyldebøtter! Kom så!
Hvad har jeg sagt om det her? Jeg skal altid rydde op efter jer.
-Hold op med at plage mig. -Jeg forbander dagen du mødte ham.
Lad mig være i fred.
Hvor længe har vi været væk?
-Ingen anelse. -Kom, vi må gemme det her væk.
Ser man det? Hvad har vi her?
Tag ham!
-Hvad sker der, Owain? -Hold mund!
Ikke igen. Du slap væk i går aftes.
-Men ikke igen. -Lad ham være!
-Bare rolig. Mor redder dig. -Hun er ikke min mor. Slip mig!
-Det er altså dig som står bag? -Owain har intet gjort. Det er Harry!
Harry? Kassemesteren.
Ja, han er i knibe.
Bare rolig, du var jo hans medhjælper.
Vi må se hvad hans nåde vil gøre.
-Hvad har han gjort? -Hold mund, kælling!-Før ham ud!
Hvor meget koster det at gå hele vejen med mig?
Det kræver alt guld i verden! Skrid herfra nu! Ud!
Jeg kender dig. Alt vel?
-Sir? -Skrid!
Min konge...
-Hvad? -Min konge, jeg...
Jeg tager den.
Drik lidt.
Vagter!
Han behøver vand herinde. Vand.
Sæt dig ned og hold kæft!
Væk fra mig!
-Hvordan gjorde du det, gamle mand? -Kald mig det igen, så skal du se.
Undskyld.
-Nå? -Hvad?
Hvordan gjorde du?
-Et trick jeg lærte for længe siden. -Var du soldat?
Ja, det kan man sige.
Vi er en uddøende race.
Jeg håber at grunden til at du er her, er det værd.
Min ven Harry mente, at vi skulle stjæle penge fra lord Antonius.
Og hindre ham i, at danne alliance med sakserne.
Jeg mente, at det ikke var en god idé, men han hørte ikke på mig.
Det er altså sandt.
Vi opgiver altså vort land.
Vi har kæmpet mod disse svin i mange år.
Du var altså soldat?
Jeg var ridder.
-Ved Arth-yrs hof? -Ja.
Hvad hedder du?
Bedivere.
-Og dig? -Owain.
Jeg kender til jer. Ridderne.
Jeg troede det bare var historier.
Lige siden jeg hørte om jer første gang, har jeg villet være ridder.
Jeg vil kæmpe for retfærdighed.
Hvad er retfærdighed så, knægt?
Jeg ved ikke.
Din mor...
...ville have været meget stolt af dig.
-Det ved jeg intet om. -Hvad?
Jeg ved ikke hvem min mor er.
-Din far? -Det samme.
Hvor gammel er du?
19 år. Hvorfor?
Se på mig. Se på mig! Se på mig!
-Hvad? Slip mig! -Se på mig, sagde jeg!
Se så på mig!
Der er en mere...
-Der er en mere. -Hvad?
Jeg ved hvem du er. Jeg ved hvem du er!
Nej!
Sæt dig ned, gamle mand.
-Tilgiv mig, Deres Højhed. Merlin! -Sir Bedivere!
Find Merlin!
Det er altså dig som stjal fra mig?
Har du nogen anelse om, hvilke problemer du har skabt?
-Hvor er resten af pengene? -Der er ikke flere.
Det er bare halvdelen af det stjålne.
Hvorfor er du interesseret i et skrog som hende?
Jeg forstår det ikke. Hun er en ubrugelig hore!
Lad hende være!
Men du har fejlet. Du har forårsaget mere skade mod dit folk.
Skatterne vil fordobles og du dømmes til døden.
-Det kan du ikke! -Jeg gør som jeg vil.
Du vil blive husket som ham, der svigtede sit folk.
Vagter!
-Skil jer af med ham. -Jeg sværger, at jeg vil tage hævn.
Du har vist fået nok. Nogle sidste ord?
Ja. Du står øverst på min liste.
Arth-yr!
-Det trækker op til storm. -Nu går vi.
-Goddag, Owain. -Goddag.
Du skal ikke være bange.
Er du Gud? Er jeg død?
Det kommer an på hvad du vil.
Hvad er det?
Det er Excalibur. Hun tilhører Arth-yrs arving.
Arth-yrs arving?
Søg i din fortid, Owain.
Du er holdt gemt for at kunne udvikle dig uden for slottets mure.
Fri fra krigens farer.
Gemt? Hvor? Hvilket slot?
Du er søn af Arth-yr Ddantgwyn, briternes konge.
Du må nu indtage din kongetrone og lede dit folk til sikkerhed og fred.
Det er din skæbne.
Excalibur blev skabt som fredens vogter.
Det må ikke bruges til onde formål.
Jeg betror dig dette sværd.
Brug det til at beskytte dit folk og besejre ondskaben.
Så Bedivere... vent!
Hvordan gør jeg?
Jeg er ingen kriger. Hør mig?
Hallo?
Sir!
Undskyld! Jeg fandt Dem liggende her og troede der var noget galt.
Galt?
Er jeg i himlen?
Det var vist en hård nat. Hvad hedder De?
-Hvem er De? -Owain.
De må være forsigtig. De kunne være druknet.
Det var ellers et sværd.
-Må jeg...? -Ja.
Smukt.
Jeg bliver vist svagere på mine gamle dage.
Hvad i helvede! Hvordan fik De det til at sidde fast der?
Du ved, en hård nat og sådan.
Held og lykke. Det vil kræve en hel hær at få det fri.
Klarer De Dem?
Ja, tak.
Bare jeg var ung igen.
Min konge!
Rejs dig, gamle mand. Jeg er ingen konge.
Jeg er din ven.
Hvem der?
-Gå, før du møder samme skæbne. -Jeg kender ham.
-Det er hunden fra i går. -Hvad? Nej...
-Det er et spøgelse. Se hans sværd! -Hold kæft, din idiot!
Tag ham!
Spred jer!
Brug det til at beskytte dit folk.
Og besejre ondskaben.
Lucius! Lucius!
Kom tilbage, dit svin!
Jeg troede, vi gjorde det af med dig i går.
Jeg sagde jo, at jeg ville have hævn.
-Kom ind! -Vi fandt hunden.
Vi dræbte ham og så fandt vi ham igen. Han var uskadt.
-Han havde sit sværd og slagtede os. -Stille! Hold mund.
Du er en trænet vagt. Hvor mange år har du været i tjeneste?
-Fem, mylord. -Hvorfor så lyve?
Stilhed!
Umuligt.
Jeg vil have sværdet, Antonius. Det bliver din frelse.
-Hvad hedder du? -Lucius, Deres Højhed.
Lucius.
Ville du sige, at du har svigtet mig?
-Deres Højhed... -Ja eller nej, Lucius?
Ja, Deres Højhed.
Jeg kan godt lide dig, Lucius.
Nu går vi.
Der har vi hunden.
Du har vist mistet en ven, men vundet en allieret.
-Sværdet tilhører ikke dig. -Er det dit?
Nej, det er mit.
Jeg er Mordred, søn af Arth-yr.
Det er jeg også.
Vagter! Tag sværdet.
Så...
Du er altså broderen jeg aldrig havde. Du er ikke sværdet værdig.
-Skulle du ikke være død? -Skulle du ikke?
-Du er ikke konge. -Og det er du?
Måske. Jeg kender til dine planer om at slutte dig til sakserne.
Du er vist søn af Arth-yr.
Du har samme betænksomhed i dig.
Den bliver din død, broder.
Mor!
-Hvorfor... -Stille!
Jeg har...en bror!
-Jeg har aldrig set dig drikke før. -Det betyder ikke, at jeg ikke gør det.
Du sagde at du ikke vidste, hvem mine forældre var. Er det sandt?
Jeg har altid gjort mit bedste for at beskytte dig.
Du blev efterladt på trappen der. Pakket ind i linned.
Jeg var lige ved at smide vaskevandet på dig.
Du græd i flere dage. En rigtig pestilens.
Det er du stadig.
Jeg ville aldrig have børn selv.
Men der var noget ved dig. Noget specielt.
Og da du åbnede øjnene og smilede til mig første gang...
...kunne jeg ikke slippe dig.
Du er ikke fra mit skød...
...men jeg er din mor.
Ved du hvem mine forældre er?
Ja.
Jeg ved alt.
I går aftes slog vagterne mig ihjel.
Min kære dreng!
Så vågnede jeg op ved søen.
Jeg var død. Så så jeg hende.
Hvem?
Damen.
Hun sagde, at jeg er konge.
-Og at jeg må beskytte folket. -Men du er ingen kriger, Owain.
-Tak. -Jeg vil bare ikke miste dig.
Der er altså en mere? En uægte søn som deler blod med Arth-yr.
Merlin behøvede Arth-yr til at skaffe en arving-
-som kunne opfylde profetien.
Præcis som jeg gjorde.
Arth-yr var kendt for at besøge horehuse. Han må have gemt barnet.
Da jeg så profetien var det Arth-yrs søn som holdt Excalibur.
Jeg troede det var dig, min søn.
Men det var det ikke. Vel?
Han må ikke indse, hvilke kræfter han besidder.
Merlin! Jeg vidste det!
-Fandt du drengen? -Ja.
Vi må handle hurtigt.
Hent de to.
-Tag hende. -Nej!
Læg hende.
Hvis du vil se din søster i live, gør du præcis som jeg siger.
Det er Ada. Hun skal bo hos os nogle nætter. Gør du et værelse klar?
-Hvor er dine ting? -Jeg har ingen.
-Må jeg gøre dig selskab? -Værsågod.
-Hvad bringer dig hertil? -Jeg er på gennemrejse.
-Fortsæt. -Det er alt.
Det er ikke sikkert her omkring. Du kan få mange problemer.
Nu er der ikke længe til.
Så...hvor er du fra?
Ganske langt herfra.
Jeg har aldrig hørt navnet Ada før.
Det er kønt.
Vis mig mit værelse.
-Hvad er der sket med dig? -Pigen, Ada. Hvor er hun?
Jeg har ikke set hende. Skræmte du hende væk?
Hun har ikke betalt!
Jeg har sværdet. Slip hende fri nu.
Slip hende fri!
Du har gjort det godt og for det vil du blive belønnet.
Giv mig nu sværdet.
Jeg gjorde som I sagde.
Slip hende fri!
-Nej! -Vagter!
Du er fri.
Gå nu, før jeg ændrer mening.
Vagter! Få hende væk.
Excalibur...
-Hvor er sværdet? -Undskyld. Alt er min skyld.
Morganna sagde, jeg skulle tage sværdet, ellers ville min søster dø.
Og din søster?
Vi må finde sværdet, ellers er vi alle i fare.
Tror du, du kan hjælpe mig?
Du må vise mig vejen.
Stop.
-Denne vej. -Vent!
Der er noget der.
Ada. Løb...nu!
Jeg har ventet på dig.
Tak, Jakarr.
-Deres Højhed. -Du må være Merlin.
-Har De hørt om mig? -Ja. Bedivere.
Min gamle ven Bedivere. Hvordan har han det?
Jeg forstår.
Stakkel.
Kom, følg mig. Vi har ikke megen tid.
Te, kære?
Mordred har I jo allerede mødt. En ond skabning.
Magtgal og ond.
-Du mener min bror? -Ja, bror! Halvbror.
Men han er død.
Deres far begik samme fejl. Så længe de har den hellige gral kan de ikke dø.
Den kan endda genopvække de døde.
Den vil I kunne lide. Ser I?
Den kaldes Gudsstenen. Er den ikke fin?
Hvad var det med gralen? Du sagde, den kunne genopvække de døde.
-Men det er ikke naturligt. -Det var hendes død heller ikke!
Hjælp mig!
Deres far sad på præcis samme sted.
Det er Deres fars notater.
En meget skarp elev. Min bedste.
Min ven i mange år.
Jeg burde have fundet Dem før og taget Dem med til søen.
Men Morganna ville forudse det.
-Er det muligt? -Jeg har aldrig prøvet. Det er forkert!
Jeg må prøve.
Jeg vidste han ikke ville holde sit ord, selv om jeg gav ham sværdet.
Se så, lille ven. Det er ikke din skyld. Når man har med ondskab at gøre...
...har man ikke mange valgmuligheder.
-Hvad er det for en gral? -Det er Kristi kalk.
Det siges at den som drikker af den, drikker Kristi blod.
Det giver liv og ungdom.
Gralen blev først fundet af din far.
Morganna stjal den ved at hypnotisere kongen. Hun er en snu heks.
Nu gemmer hun sig med sin søn og prøver at finde livets tre ledestjerner:
Gralen, Excalibur...
...og den her.
Hun ville gøre hvad som helst for at lægge sine rådne hænder på den.
-Hvad sker der når man har alle tre? -Livets undergang.
Stenen gør at jeg kan gemme mig med hjælp af illusioner og åbenbaringer.
I har allerede mødt min ven.
Jeg ser det Jakarr ser.
Jeg bruger ulven, hun bruger slangen.
-Hvad er der med sværdet? -Excalibur er mere end blot et sværd.
Det er en gave fra Sødamen- formet af tusinder af krigeres klinger.
-Sødamen? -Ja! Sirenen. Damen i søen.
Morganna fortalte om et syn.
Hun så at Arth-yrs søn erobrede verden med alle tre kræfter.
Jeg forstod, hun planlagde noget. Hun vil have magt!
Eneste måde at få den var ved at få Arth-yr til at give hende en søn.
Og derfor kom Mordred.
Jeg udtænkte min egen plan... og der er han.
Hvad med min mor?
Hun blev udvalgt på grund af sit venlige hjerte.
Straks efter fødslen blev hun syg og kunne ikke tage hånd om dig.
Hun kom til mig og bad mig om at tage dig.
Det var sidste gang, jeg så hende i live.
-Har I fundet dem endnu? -Vi har ledt i værtshuse, byer, grotter.
Stadig ingen spor. Min konge, hæren afventer Deres ordre.
Saml dine mænd og mød mig ved porten.
-General! -Ja, min konge?
Jeg stoler på, du gør det bedre end din forgænger.
Nogen tegn?
Ikke endnu.
Men det varer ikke længe nu. De kan ikke gemme sig længere.
De har en dag, så sætter jeg verden i brand!
Tålmodighed, min søn.
Når jeg har Gudsstenen, kan du gøre præcis, hvad du vil.
-Skal du ikke tale med ham? -Det går nok.
Det er meget at kapere. Du virker ikke overrasket.
Jeg har hørt det hele fra heksen.
Jeg burde egentlig ikke fortælle dig det her.
Chancen for at redde din søster er lille.
Jo længere tid der går, desto sværere for hende at finde lyset.
Det handler om sort magi. Den er uforudsigelig.
-Men I har begge to stærke hjerter. -Jeg må gå.
Owain, min søster har stadig en chance, men vi må gå nu.
Vent!
Her! Tag det her!
De har fortjent, at bære Deres fars våben.
Følg med os.
Jeg kan ikke klare Morganna.
Vi kender hinanden for godt. Hun kan regne alle mine træk ud.
Det er derfor jeg har ventet på Dem, min konge.
Værsågod.
Det var mit på slagmarken. Ingen særlig kraft, bare en stærk klinge.
Jeg betror Gudsstenen til dig.
Forstå vigtigheden af den.
Hvis de tager den...
...har alt dette været forgæves.
-Ved ikke hvordan man bruger den. -Stenen gør det du beder den om.
Træk vejret dybt, kære. Ånd ind. Tag kontrol over den.
Nu må I gå. Jeg ønsker jer al held og lykke.
Det er ikke det stærkeste sværd som sejrer, men det stærkeste hjerte.
Hvad med dig, Merlin?
Min konge.
Fra jeg så ind i Deres barneøjne, vidste jeg der var godt i Dem.
Et stort ansvar hviler nu på Dem.
Et ansvar som ingen anden kan have. Det er Deres og Deres alene.
Alt De ser foran Dem er Deres.
-Regér med fromt hjerte. -Det vil jeg.
Farvel, mit barn!
De er her!
De har Gudsstenen!
Hvor er hun?
Det er for sent.
Gå.
-Hvor er hun? -De bar hende væk.
Der er stadig tid. Løb!
-Vi ses igen, broder. -Det bliver dine sidste ord.
Giv op og jeg vil være barmhjertig.
Giv mig gralen og jeg skal få din elskede søster tilbage.
Jeg har hørt dine løfter før, heks. Nej!
Tid til at dø, broder.
-Brænd i helvede! -Mor!
Kristi kalk, du har gaven at give evigt liv.
Ada!
Tag hende.
Gennem mit embede, tildelt mig af Herren vor Gud, udnævner jeg Dem-
-til konge Owain Ddantgwyn, hersker over landet, beskytter af folket-
-og vogter af vor tro.
Sværger De at stå ved disse løfter til De dør?
Jeg sværger.
Min konge.