www.titlovi.com
Probudi se i ustaj, Majkl!
Slonova pesma
- Dobro jutro, Dr. Grin! - Dobro jutro, Brus!
Da li... imate koverat?
- Naravno!
- Hvala.
- Gdine Predsednièe...
- Oh, dobar dan, Dr. Grin.
Izvinite što je trajalo ovoliko dugo da se ovo zakaže.
- Kako ste proveli božiæ u Parizu?
Lepo. Porodièno...
Još sam malo umoran od leta.
Hoæemo li da poènemo?
- Da, dajte da to obavimo.
- Ja nisam imao vremena da ovo prouèim
ali siguran sam da izmeðu vas i gðe...
Prošlo je nekoliko nedelja.
Ja ne oèekujem da vaše pamæenje bude savršeno.
- Tražio sam moje naoèare.
- Da li je to bilo u ordinaciji dr. Lorensa?
- Želeo sam da bacim pogled na njegovu istoriju bolesti ali...
bez mojih naoèara...
Oh...
Dobar dan!
- Kevin nam naplaæuje trostruko.
- Pa, to... to æe se popraviti.
Kako si uspela da me pronaðeš ovde?
- Brus me je prebacio.
- A kako je Ejmi?
Znaš, mislim da ona... ona bi htela da ti pomogne da spremiš veèeru.
Naravno.
Nazovi me kad završiš
ako sluèajno treba nešto da mi kupiš.
- Ja æu. Ja..
- Zdravo.
- Oh, hvala, gðo Peterson.
- Ako vam nešto zatreba pozovite me.
- Zatvoriæu vrata, da budemo sigurni.
- To vas nije zabrinulo?
- Nisam znao s kim imam posla.
To, koliko je nestabilan pacijent?
- Vi nikad niste upoznali Majka, zar ne?
Ovo je drugi put danas da mi se postavlja to pitanje.
- Šta ste uradili kad je pacijent zatvorio vrata?
- Vratila sam se u moju sobu.
- Bili ste uznemireni?
- Ne, bila sam...
zainteresovan...
- Shvatam.
- ...zabrinuta.
- Ja sam Dr. Grin.
- Koji si ti doktor?
- Ja sam psihijatar.
Molim te, nemoj... ne diraj ništa.
- Zašto?
Oh, ovo je zbog Dr. Lorensa?
- Jeste.
- Ah. Zar onda ne bi trebalo da budeš policijac?
Oh, možda bi trebalo da ti budeš lud
a ja da budem policajac.
Da, pa,
moje tajno ime bi trebalo da bude Beli slon, naravno,
a tvoje...
Kriza egzistencije. Da li ti se sviða?
- Majkl... - Ko je Majkl?
- Ti si.
- Ne, ja sam Beli slon.
- Gða Peterson mi je rekla da voliš da igraš igre.
- U pravu si.
Beli slon je mnogo bolje tajno ime za gðu Peterson.
Ženski slonovi zovu se krave.
- Nije lepo da tako govoriš.
- Ne, ja sam alergièan na licemerstvo, uostalom, tako da...
Ja to ne mogu da podnesem. To me ubija. To me ubija.
- Ja nisam ovde da bi razgovarali o gði Peterson.
- Znam ja zašto si ti ovde.
- Slušati kako pacijent vreða gðu Peterson
mora da je bilo teško.
- Oh, on je znao šta radi.
Da, on je znao šta radi.
Trebalo je to da shvatim, naravno, ali...
tog jutra je bilo prvi put
da smo gða Peterson i ja bili...
Pa, ne od kad je naša æerka Rahela umrla.
- Dobro jutro!
Lepo je da te vidim ovde opet.
- Zdravo. - Imam moje.
- Da, zadržali su me gore.
- Imam moje kljuèeve. - Pa, ti radiš danas?
- Da. Došla sam rano da vidim da li mogu nešto da pomognem oko Dr. Lorensa.
Ako ti to nešto znaèi, vozila sam pored njegove kuæe.
Njegova kola nisu ispred kuæe.
- Pa, nemojmo praviti od muve slona.
- Bilo mi je usput.
- Koliko znaš o poslednjem pacijentu kojeg je Dr. Lorens primio?
- Majkl Alin?
- Da.
- Da li si zbog toga ovde?
- Da, zbog èega bi drugog?
- Da naðeš Dr. Lorensa. - Da, to je bila ideja.
- Majkl ti neæe reæi ništa.
Zašto ne prièaš s Brusom?
- Hoæu da prièam s pacijentom.
- Šta... šta se dešava? Zašto mi ne kažeš?
- Pa, oèigledno on ima neke informacije
o nestanku Dr. Lorensa.
- Majkl ima? - Da.
- On ti je to rekao? - Ja... ja pretpostavljam.
- Znaš li ti šta on radi?
Koristi situaciju
da traæi tvoje vreme i igra igre.
- Džons je hteo da ja to rasèistim.
- Mislila sam da je otputovao za božiæ.
- Zvao je jutros iz Pariza.
Rekao je da on to uzima ozbiljno.
- Ovde ti se nalazi sve o tom s kim imaš posla.
Usput, koliko ti znaš o slonovima?
- Molim? - Ništa.
- Osim povremenog "dobro jutro," skoro pre tri godine.
- Oh. Zar je bilo tako davno?
- Septembar 1963, to je skoro 3 godine, da.
- A kad ste otišli po pacijenta,
u kakvom je on bio stanju? Bilo šta neobièno kod njega?
- Dobar dan!
- Oh, dobar dan! Poranila si.
- Pa, još niko ništa nije èuo o Dr. Lorensu.
- Da li si zabrinuta? - Da.
Došla sam da odvedem Majkla u ordinaciju Dr. Lorensa.
Dr. Grin želi da prièa s njim.
- Blago meni.
- Dr. Grin želi da prièa s tobom.
- Ja razum da je pacijent
imao odreðenu reputaciju u bolnici.
- Èuo sam jednu stvar ili dve,
ali ja se nisam bavio pacijentima svakodnevno.
Ja sam ovde zato što sam razumeo da ti imaš informacije o Dr. Lorensu.
- A ja sam ovde da prièam o slonovima.
- Pa, bojim se da mene ne zanimaju slonovi.
- Bojim se da slonovi obrazuju materijarhalna društva.
- Ali to nije razlog zašto smo ti i ja ovde.
Ja mislim da ti to znaš.
- Slonovi mogu da prepoznaju kosti njihovih roðaka.
- To je fascinantno. - Zar ne, narode?
- Ali Dr. Lorens
- Takoðe se prièa da slonovi mogu da tuguju za bližnjima.
Darvin je rekao da je slon
jedina životinja koja može da roni suze,
osim krokodila, naravno.
- Dr. Lorens juèe nije došao kuæi.
- Oni imaju najduže vreme trudnoæe od svih sisara,
22 meseca!
- Drugim reèima, izgleda da je Dr. Lorens nestao.
- 22 meseca sa mamom. Možeš li to da zamisliš?
- Ti mene ne slušaš. - Da li ti slušaš mene?
- Prièam ti o neèem jako ozbiljnom.
-I ja tebi.
- Ti prièaš o slonovima.
- Ti prièaš o Dr. Lorensu.
To su dve teme o kojima ti znaš jako malo.
- Ja... Ja samo nisam raspoložen za igre.
- Nisam ni ja.
- Dobro. - Dobro.
- Pa?
Hajde da prièamo o Dr. Lorensu.
- Zašto? Ja nisam zabrinut za njega.
Slonovi su ugroženi.
- Da li ti znaš gde je on?
Da li je on nešto rekao pre no što je otišao?
Da. Doði bliže. To je tajna.
Moraš da doðeš bliže.
"Majkl, šta god da ti rade, šta god da ti rade,
"ne reci nikom gde ja idem,
"a naroèito ne onom njuškalu, Dr. Grinu."
- Gða Kinli te je dovela na zakazani pregled.
- Kad se vratila jedan sat kasnije, Dr. Lorensa nije bilo
a ti si se vratio nazad u svoju sobu.
Pa, šta se desilo u toku tog sata?
- U tom satu...
Dobro, pa...
Ne, ne, ne, ne. A onda ja--
Sve èega mogu da se setim je da me je gða Kinli dovela na zakazani pregled,
i da me je jedan sat kasije našla u mojoj sobi.
Žao mi je.
Ipak, slonovi imaju fenomenalno pamæenje.
Da, fenomanlno.
- Hajde da prestanemo.
Da prestanemo da traæimo jedan drugom vreme.
- Ja bih radije uživao u našem æaskanju.
- Sad sam izgubio srpljenje, Majkl.
- Jesi li?
Stvar je u to što si ti doktor, zar ne?
Ja sam pacijent a ti si nestrpljiv.
Ušao si ovde stvojim predrasudama.
- O kakvim predrasudama ti prièaš?
- Jesi li ti ozbiljan?
- Da, jesam.
- Dr. Tulipan...
Dr. Štuler...
Dr. Lorens,
svi su me oni oslikali tebi.
- Oh, mislš na ovo.
- Zovem se Majkl, i imam problem.
- Nisam proèitao ovo.
- Daj sebi zlatnu zvezdicu.
- Rekao si mu da nisi proèitao njegovu istoriju bolesti?
- Da, jesam.
- Zašto'?
- Pokušavao sam da zadobijem njegovo poverenje.
- Napraviæemo dogovor...
znaš, kvi pro kvo.
Znam gde je Dr. Lorens.
- Slušam te.
- A šta je s onim što ja hoæu?
Samo zato što sam lud, ne znaèi da sam glup.
- Neæu da se pogaðam.
- Hoæu 3 stvari:
Prvo, moraš da pristaneš da ne èitaš moj dosije.
Imao bi pogrešnu sliku o mom karakteru.
Želeo bi da konaèno budem otpušten,
uz tvoje dobro mišljenje.
- To treba Dr. Lorens da odluèi.
- Trebaæe mi i novi terapeut. - Uh-huh.
- Drugo, èokolada.
Samo zato što Dr. Lorens nije više s nama,
ne znaaèi da ja treba da budem lišen
mog dnevnog sledovanja, zar ne?
- Znaèi, Dr. Lorens ti je davao èokoladu.
-Poslednji uslov...
gða Peterson ostaje izvan ovog.
Ako ona bude ukljuèena...
- I to je bila greška.
- U kom smislu?
- To je bila moja greška.
Pokušao je da me emotivno obaveže, i...
Ja sam mu to dozvolio.
- Ti nisi znao šta je istina a šta nije.
Bio si tamo da pomogneš da naðemo Dr. Lorensa.
- Bio sam tamo zato što si mi ti tražio da otkrijem šta on zna.
- Da.
I osetio si da pacijent ipak ima pouzdane informacije?
- Osetio sam da on zna nešto, i ja sam...
pomislio sam da bi mogao da saznam iz laži isto koliko i iz istine.
Znaši, to što te je obavezalo emocinalno je irelevantno.
- Postojalo je još nešto drugo.
Nisam žurio da se vratim kuæi.
- Zar ne bi mogao da ide neko drugi?
- Ne, uprava je nervozna, Olivija. Oni žele da ja to sredim.
- Bože saèuvaj da neko od njih mora da promeni planove za badnje veèe.
- Oni samo žele da prièam s momkom!
- To ne može da saèeka?
- Ne, ne može, ne posle Dr. Kartvrajta.
- Dobro.
Treba li da odvezem tvoju neæaku kuæi?
- Pa, mi uvek provodimo badnje veèe--
- Znam, tradicija, ali ja moram da spremim veèeru.
Imam puno stvari da uradim.
- Ja-ja neæu dugo.
Hajde... hajde da pozovemo Kevina da popravi ovo.
- Ti znaš šta to znaèi.
Naplatiæe nam duplo.
- Omlet?
- Peèem jaja, Ejmi.
- Dušo, tvoja teta Olivija pravi najbolja peèena jaja
na celom svetu!
Hoæeš jedno?
Da? - Da.
- Pokušaj da se igraš, važi?
- Hej!
Ona nije ljuta na tebe, znaš,
ne brini.
- Nije. - Dobro, da.
Da li æeš joj pomoæi da spremi veèeru? - Da.
- Hoæeš li? - Da.
- Dobro. Da li æeš mi nacrtati sneška beliæa, sliku za frižider?
- Da.
- Zato što ja još nemam takvu, znaš li?
- Volim te.
- Zdravo! - Zdravo.
Mislio sam, ne, nadao sam se...
kad bi Olivija i Ejmi
provele neko vreme zajedno...
Možda mi je bio potreban predah od Olivije.
Pa, u šta je taèno gða Peterson umešana?
- Ne dozvoli da te èinjenica što je ona seljanka iz Port Fransisa prevari, Dr. Grin!
Daj.
- Ona nije iz Port Fransisa.
- Ona se rimuje sa žgolja.
- Majkl, zašto... mislim, zašto ti nju napadaš?
- Zato što ona špijunira, krava jedna!
Verovatno nas sad prisluškuje.
- Znaèi, ti nju ne voliš?
- Gðo Peterson, gðo Peterson, upomoæ, upomoæ!
Gðo Peterson, molim te!
Gðo Peterson, preklinjem te!
Preklinjem te.
U ime Lucifera, preklinjem te!
Ona æe biti odmah ovde.
Preklinjem te, gðo Peterson!
Preklinjem te...
telom.
- Èula sam nešto. - To je bio nesporazum.
- Gde si bila juèe, gðo Peterson?
- Molim? - Gde si bila juèe?
Juèe nisi radila.
Bio sam znatiželjan da znam da li ti je sad bolje.
- Šta se dešava ovde?
- Nisam siguran.
- Zbogom, gðo Peterson.
Slušaj izmeðu redova.
Doviðenja.
Dobar dan!
Doviðenja!
- Ne daj da te smuva na brzinu.
- U redu je.
- Ostavi vrata otvorena...
- ..budi pristojan.
- Znaèi, vi ste bili zabrinuti što ostavljate pacijenta samog sa Dr. Grinom?
- Upravo suprotno.
- Zabrinuti za Dr. Grina?
- Da li ste ikad upoznali Majkla?
- Nikad.
- Da ste ga upoznali, ne bi me to pitali.
- Nisam siguran da razumem.
- Sigurna sam da niste.
- Dobro, sad, Majkle...
- Šta ti misliš o ovom?
- Mislim da je interfon pomogao.
- Propuštaš da vidiš celu sliku. Daj!
Ona ostavlja vrata otvorena da može da prisluškuje.
- Ne prolazi to kod mene.
- Ona se boji da æu ti ja nešto reæi. - Pa, šta æeš da mi kažeš?
- Gða Peterson je bila juèe odsutna.
Ali ti ne znaš zašto, zar ne?
Gða Peterson je uzela bolovanje
zbog njenog perioda.
- Molim?
- Menstrucaija.
Nosi uložak.
To je krucijalno. Slušaj me.
Svakih 28 dana ili tako nešto.
gða Peterson uzima slobodan dan.
To je jedini put da je ona odsutna. A taèna je kao sat,
tako da možeš unapred da odrediš kad æe ona biti odsutna, zar ne?
Zat to nije nepošteno?
Zat to nije nepošteno,
Mislim, da uzima slobodan dan zbog menstruacije?
Isuse Hriste! Ona je prava krava bez sisa!
Mislim, sve dok joj traje ciklus
- Izvini.
Izvini.
- Ti si ga udario?
- Da, jesam.
- To je težak prekršaj.
- Znam.
- Kako je pacijent reagovao?
- On se zove Majkl.
- Kao je on reagovao?
- Sad si mnogo zanimljivji, Dr. Grin.
- Izvini, Majkl. Ovo je bilo neoprostivo.
- To je bilo preterano. - Ne, trebalo je da ja...
- Oprošteno i zaboravljeno.
Ja obožavam strast.
Ja sam se èak malo i napalio.
- Ako želiš da se žališ zvanièno...
- Nisam ljut, niti uzbuðen, niti izbezumljen.
Dobro sam.
Sad, postojao je razlog za sve ovo.
A to je da je gða Peterson bila odsutna juèe.
- Pa...
- Znaèi nije bilo nikog da èuje kako Dr. Lorens zove u pomoæ.
- Ah!
- Ah! Gušenje, ustvari.
Zadavio sam ga.
Ne možeš sam sebe da zadaviš, veruj mi.
- Daj, Majkl, ja--
- Vidiš onaj orman tamo...
iza mene, taj orman?
On je unutra...
zamotan u kesu za ðubre tako da ne smrdi mnogo.
Ti si direktor bolnice. Pošteno je da ti prvi saznaš.
- Majkl, šta mi to radiš.
Njegova kola nisu na parkingu.
- Tamo treba da je crna kutija u levom uglu.
Da li je vidiš?
Otvori je.
Možeš li da namirišiš?
- Oh!
- Našao si ga!
- Ovo nije smešno, Majkl!
- Da, jeste! Ne, nije, stvarno.
- Slon?
- To je Antonije.
Antonije je deo slagalice.
On æe ti pomoæi da objasniš zašto je Dr. Lorens pobegao.
- Oh, mislio sam da si ti ubio Dr. Lorensa.
- Da li su njegova kola na parkingu? Nisu.
Kako bi on mogao da bude ovde?
Sad kad je slon u sobi,
mogu li da ga dobijem nazad?
- Zašto je bio u ormanu?
- Zato što je stidljiv.
Zato što ga je Dr. Lorens konfiskovao.
- Ah.
- Oduzeo mi ga je zato...
Da?
- ...zato što ja nisam hteo...
- Šta ti nisi hteo?
Sranje.
To je ona stvar, zar ne?
Da?
Ovaj trenutak smo èekali.
- Da.
Namirisao sam još jednu gomilu gluposti.
- Mi se upoznajemo,
i meni se to sviða.
Ta stvar o gði Peterson...
to nije bila istina.
Nisam shvatio da je ona bila tvoja devojka.
Ona je tvoja devojka!
Jeste!
- Ne. - Ne. U redu.
Šteta.
Pa, ona može to da uradi i bolje.
- Alo?
Zdravo, ja sam opet.
- Sad nije pravi trenutak.
- Samo sam htela da ti kažem da si zaboravio naoèare. Da ti ih donesem?
- N-ne. Pa, da, znam,
ali ne, ne trebaju mi.
- Hej! Ostavi to!
Uh, Kevin je skoro popravio kotao.
- Dobro!
Pa, prièaæemo kasnije.
- Ko je to bio?
- Nema veze.
- Nema veze, to je veoma nesreæno ime.
Zar ti ne misliš tako?
- Želeo bih da se vratimo na Dr. Lorensa.
- Ja znam da bi ti to hteo,
ali moj posao je ovde da budem lud.
Za to ja dobijam ovde besplatan stan i hranu, Dr. Grin.
A da ti dam direktan odgovor to ne spada u moj ludaèki mandat.
- Ti kažeš da je Dr. Lorens pobegao zato što...
- Zato što sam ja pretio da æu reæi...
Da?
- ...o nama...
o tom šta se dešava ovde.
- Da li je on implicirao, uh...
nedopušteno ponašanje Dr. Lorensa?
- Ako pod "nedopušteno ponašanje," misliš na sisanje kurca, da.
- I ti si mu poveravao?
- To je veoma ozbiljna optužba, Majkl.
To nije šala.
- Ne? Zar nije?
Zato što ja mislim da je 2 seks skandala u jednoj godini prilièno smešno.
- On je znao za to?
- Oh, on je znao da je Dr. Kartvrajt uhapšen
i znao je za slike koje je policija našla u njegovoj kuæi...
a takoðe je znao da je administracija to zataškala.
- On je znao koje dugme da pritisne.
- Ti lažeš.
- Imam svedoka.
- Siguran sam da je Antonije bio traumatizovan tim iskustvom.
- To nije-- - Možda je to gða Peterson.
Gleda kroz kljuèaonicu, zar ne?
Gðo Peterson, da li bi došla po gdina. Alena
da ga odvedete u njegovu sobu, molim. - Dolazim, doktore.
- Alin, in.
Pretpostavljam da ne želiš da vidiš fotografije.
Kladim se da bih mogao da naðem novinara koji bi voleo da ih vidi.
- Gde su one?
- Ovde su.
- Zvao si me?
- Da, jesam. - Šta se dešava ovde?
- Ništa što ne mogu da svladam.
- Majkl. - Da?
- Ustani sa fotelje dr Lorensa. Hajdemo.
- Ovo je fotelja dr Lorensa?
- Šta ti je sa licem?
- Ošamario sam sam sebe. - Šta?
- Rekao sam nešto loše o tebi, pa sam sam sebe ošamario,
evo ovako, ovako, ovako.
- Majkl, Majkl...
Majkl. Majkl, doði, idemo.
- Želim da nastavim s njim. - Da, hajdemo. Molim te, umorna sam.
- Malopre si mi rekao da doðem po njega.
- Znam, izvini. Pogrešio sam.
Hvala.
- Sara?
Sara, možeš li da držiš na oku ordinaciju Dr. Lorensa?
Vratiæu se odmah. Hvala ti.
- Sledeæi put æe te onda odvesti u tvoju sobu.
- Oh ne!
- Gde su one?
- Žvaæi malo.
- Dosta!
- Malo zahvalnosti, molim.
- Zahvalnost? - Da, zahvalnost.
"Zašto, gðo Peterson, kako ste dobro zapazili moj crveni obraz,
"komplimenti od desne ruke Dr. Grina."
- Ah!
"Zašto, gðo Peterson, nisam siguran da to mogu nazvati napad, ali--"
- Ja preuzimam odgovornost.
- Video sam malopre da preuzimaš odgovornost.
A sad...
vratimo se Dr. Lorensu.
- Kristl, da li si primetila bilo šta neobièno
u Majklovom ponašanju jutros?
- Pa, on nije pojeo poslednja dva obroka.
Otišla sam da prièam s njim.
On... on je rekao da štrajkuje glaðu
dok se Dr. Lorens ne vrati.
- Da li bi htela da potražiš broj policije, molim te?
- Naravno. - I dodaj mi telefon.
- To je Region 3...
- Da. - ...861...
- Dr. Lorens je bio moj ljubavnik,
i vice versa (obrnuto).
Malo više vice (greh) nego verza, ustvari.
- Hoæu da vidim fotografije.
- Juèe sam ja rekao Dr. Lorensu
da hoæu da okonèam stvar.
On je poèeo da plaèe, naravno, ali ja sam bio èvrst...
"Gotovo je."
Onda je on uradio najneoèekivaniju stvar.
Pretio je da æe da me prebaci u u drugu instituciju
i oduzeo mi je Antonija.
Rekao sam mu: "Reæi æu svima za nas."
A on je rekao: "Niko te neæe verovati."
Osim što se desilo da ja imam fotografiju.
- Samo jednu?
Rekao si fotografije.
- Hteo sam da se uverim da me slušaš.
Ostale fotografije su u fioci.
- Koja fioka?
- Hladno.
Hladno. Ledeno!
Da-da! Mlako!
Mlako. Vruæe. Vruæe!
Gori!
- Zakljuèano je.
- Naravno da jeste!
Šta si ti mislio da je ovo, Šerloèe?
- Lep pokušaj!
Dr. Lorens je samo poštovao bolnièki protokol:
Zatvori sve fioke i ormane s kartotekama.
- Oh da, da li je?
Da zaštiti pacijente ili bolnicu?
- Zaboravi!
- Zaboravi istinu, zar ne? Koga je briga!
Neznanje je blagoslov.
Èestitam na vašem voðstvu, Dr. Grin.
- I on je pogodio u nerv.
Tog jutra sam video èlanak
o skandalu Dr. Kartvrajta.
Obièno pijem kafu u mojoj kancelariji,
ali tog jutra popio sam je u sobi za osoblje na 3. spratu.
- Dr. Grin!
- Dobar dan.
- Dobar dan!
Šeæer... Oh! - Oh, Isuse!
- Oh, izvinite!
Nisam vas ispekla, nadam se.
- Ne, niste... ne, to je...
- Hoæete li da pogledam da li ovde ima rezervna košulja?
- Ne. U redu je.
- Dobro, dobro...
- Fotografije ne postoje, zar ne?
- Z-znaš šta?
Da, nazvaæu Dr. Kartvrajta.
Mislim da bi on voleo da ih vidi.
Mogu li da upotrebim telefon na trenutak?
- To je bio usamljeni sluèaj.
- Taj oštar, istrajan ukus u ustima
je pesak koji ti se lepi u glavi.
To je pogrešan kljuè.
Ne. Ipak nije.
Da.
Dve kutije èokolade,
a onda desno od njih naæi æeš braon koverte.
Ne, nije ta.
Da. Vidiš?
Majkl Alin, to sam ja, po ceo dan.
- Pa, tu su bile fotografije?
- Da.
- Sa Dr. Lorensom?
- Ne baš.
Da pogodim.
- Zar nisu lepi?
- Zar ti nikad niko nije rekao da bi tvoji nestašluci bili zabavniji
da nisu toliko predvidljivi?
- Ona gore je moja omiljena.
- Dr. Lorens ih koristi u tvojoj terapiji?
- Da.
- Sigurna sam da bi on bio veoma ponosan
na tvoje ponašanje ovog jutra, Majkl.
- Uznemiren si zato što si mi verovao.
Ali sad, tebi je laknulo...
zato što misliš...
- Ne, ne, to nije istina.
Mislim, možda ti misliš da je pametno,
što si me naterao da otvorim fioke.
Ali ti optužuješ doktora za neprikladno ponašanje,
i dobiæeš reakciju.
To ne znaèi da ti je ne verujem.
- Ali to je bila samo predigra.
Mislim da ih ima još u koverti.
Molim te, nije tako mala.
- Jesi li to ti?
- Da, ja sam.
Imao sam samo 15. Nije loše, a?
Tu bi trebalo da budu i neke izbliza, pri kraju.
- Isuse!
- Da, nisam hteo da verujem u to.
Ali ovo je izazavalo sumnju.
- Naravno.
Ovo objašnjava neuravnoteženo ponašanje sirotog mladiæa.
- Dr. Lorens nije imao ništa s tim.
- Molim , objasni mi egzaktno
kako je u redu da psihijatar ima gole slike svojih pacijenata?
- Kako ih je dobio? - Otkud ja to znam?
Koga je briga? Dajem ti dokaz-- - Ovo ništa ne dokazuje!
- Osim tvoje nesposobnosti
da razlikuješ seksualno devijantnog od nevinog pacijenta. Ne, zar nije?
Da?
- Izvinite što prekidam, Dr. Grin.
Narednik Tejlor želi da prièa s vama.
Nešto u vezi s Dr. Lorensom.
- Pa, reci mu da æu ga ja nazvati.
- Oh, ustvari, on je ovde, Dr. Grin.
- Dole?
- Da.
- U redu, silazim odmah.
- A to je bio... - Niko.
- Niko? Da li je to sestra od Nema veze? - Gðo Peterson, da li bi htela, molim te
da doðeš i pripaziš gdina Alena?
- Dolazim, Dr. Grin.
- Alin. Ah-lin. Nije to tako teško. - Sedi dole.
- Koja je magièna reè?
- Sedi.
- Dovoljno blizu.
Zar to nije policija, Dr. Grin?
Pop kviz!
Moja zanimanja ukljuèuju neprikladne odnose sa decom
i ja se rimujem sa "kamilicom."
- Vratiæu se odmah. Ja samo...
Treba da sredim nešto.
Mogu li da pozajmim tvoje naoèare?
- Naravno. Na stolu su.
- Dr. Grin!
Tražio sam gðu Peterson.
- Oh, ona pazi jednog pacijenta.
- Da li vam treba nekakava pomoæ?
- Ne, dobro sam. Tražio sam ovo.
Kristofere. - Dr. Grin!
- Zdravo, kako ste? Šta se dešava?
- Kao što znate, Suzan je popunila prijavu za nestalu osobu za Džemsa.
- Ne, nisam znao. Šta, kada?
- Mislio sam da znate.
- Ne...
Ne, ja... Slušate, mislim da nema potrebe za panikom.
Ona je... Ona je osetljiva na nestanak ljudi, kao što možete da zamislite.
Ja mislim da Džems nije u opasnosti. Ona je samo--
- Da, slažem se.
- Slažete se?
- Da. Brus mi je malopre rekao da je video Dr. Lorensa kako odlazi.
- On je praktièno pobegao odavde. Nije rekao ni doviðenja.
- Malo posle toga, video sam ga kako je stao pored mojih patrolnih kola
i pitao me je da li je autoput za Port Fransis još zatvoren.
On je izgleda-..
Pa, on je oèigledno bio veoma uzbuðen. Da li se nešto desilo ovde?
- Ne, ali...
Da li ste rekli Port Fransis?
- Da, taèno.
- Mislimda zvoni telefon.
Zar neæeš da se javiš?
- Ne. - Ne?
Da?
- Da li je Dr. Grin tu, molim vas?
- On je malopre izašao. Mogu li da mu prenesem poruku?
- Ja... Ja æu zvati ponovo.
- Dobro. Hvala.
- Pošto smo u nezgodnoj fazi našeg odnosa,
mislim da je pravo vreme da te obavestim da treba da idem u wc.
Broj dva.
Znao sam to! Ti nas špijuniraš!
Ti se šališ sa mnom?
Iæi æemo èak dole u wc?
- Da.
- Nisam siguran da mogu da izdržim toliko dugo.
Oh, moj bože!
Ovo æe biti katastrofa!
- Ne možeš da uðeš bez mene, Majkl. - Znam!
Hajde!
- Zdravo. - Zdravo!
Mislla sam da treba da budeš s Majklom.
- On je u wc-u.
Dobro. Sreæan božiæ.
Mogu li da pozajmim tvoj upaljaè?
Tebi je ovde potrebno društvo, zar ne?
- Ti...
Uplašila si me.
- Pa, sad znaš kako se ja oseæam.
Molim te reci mi šta se dešava s tobom.
- Ništa se ne dešava.
- To možda može da upali kod njega, ali ne i kod mene.
- Ti si tako posebna, zar ne?
- Zašto si danas takav davež?
- Zato što sam proveo poslednji sat vremena
dobijajuæi treæi stepen od Doktora Dulitla.
Zar ti ne misliš da je Dr. Grin arogantan?
Mislim, ušetao je ovamo, taèno,
i misli da on zna sve što treba da zna o meni.
Da nije tako arogantan...
- On samo radi svoj posao.
- Da li je odbrana Dr. Grina oblik mazohizma
ili je to zato što je on tvoj bivši muž?
- Oh, shvatam.
On ti nije to rekao.
- Sestre prièaju.
- Pretpostavljam.
- Neverovatno, zar ne?
I...
Da?
- ...oèigledno on nikad ne prièa o Raheli.
Da li je to istina?
- Majkl, ti znaš da ja tebe ne bih lagala.
A znaš i to da ti i ja ne bi trebalo o tom da razgovaramo?
- Taèno.
Možda bi Antonije mogao da ti pomogne!
- Ja hoæu da... Hoæu da razgovaram s tobom.
- Izvini. Majkl trenutno nije ovde.
On je otišao u zemlju Katatoniju.
Mogu li da vam pomognem?
- Hej! Zdravo!
Obeæaj mi da neæeš uraditi ništa glupo.
- Zaklinjem se srcem i nadam se da æu umreti.
- Hoæu... Hoæu Majkl... Hoæu da mi obeæaš!
- Hvala ti, gðo Peterson. Mogu li da ga uzmem odavde.
- Èekaj-- - Ne, Ja mogu da ga uzmem--
- Èekaj minut. Mogu li da ostanem s njim-
- Imaæemo malo reèi. - Mogu li da prièam s tobom, onda, molim te? Samo...
- Ja nisam završio s tobom.
- Dr. Grin, ja mislim da nešto nije u redu. Da li si rekao njemu?
- Znam, Znam. - Ne, ja sam...
Šta je ovo? - Bile su Džemsovom stolu.
- Ja ne verujem-- - Ne verujem ni ja...
- Ovo je smešno! - ...ali ja to uzimam ozbiljno!
Ovo je deèija pornografija. - Oh, bože! Moramo da naðemo Džemsa.
- On zna gde je Džems.
- Kako ti to znaš? - To je duga prièa.
- Ne, Tobi, molim te, nemoj.
Molim te, dozvoli mi da ga vratim u njegovu sobu.
- Ne. - Samo--
- Ne. - Zašto ne?
- Zato što ovde postoji nešto. Moram da idem do kraja.
- Oh, bože! - Neæemo preživeti još jedan skandal.
- On je sada potpuno nepredvidljiv. Molim te.
- Mogu da izaðem na kraj s njim.
- Ne, ne možeš! On trèi u krugovima oko tebe! Molim te!
- Slušaj, ja taèno znam šta on radi.
- Oh, bože! Sad si toliko neodgovoran!
- Nemoj da mi ti držiš lekcije o odgovornosti.
Ja nisam... Ja...
- A spominjanje Rahele,
svakako je uticalo na stanje vašeg uma.
- Bilo je neoprostivo, to što sam rekao.
Trebalo je da ja odvedem Rahelu na jezero tog jutra,
a Suzana ju je odvela umesto mene.
To nije bila njena greška.
Ne znam zašto ja...
zašto misliš da bi bilo drugaèije da je...
- Zašto je njemu bilo toliko važo da mu obeæaš?
- On me nikad nije lagao, nikad.
- Ja sumnjam u to.
Ovaj pacijent ima dugu istoriju prikrivanja istine.
- To radi i u bolnici.
- Znaèi, vi verujete da vas pacijent nikad nije lagao?
- Do tog dana, nikad.
Ja znam da je to èinjenica.
- Ranije, pravio si gadne primedbe
da je gða Peterson seljanka iz Port Fransisa.
- Da, rekao sam gomilu stvari. - Tamo je Dr. Lorens otišao.
- Stvarno? Pa to je neverovatno.
Da li je to statistièki moguæe?
- Kako si ti znao da je on tamo otišao?
- Imam ovu stvar koja se zove Ouija daska--
- OK, prestani!
Zajebavaš me ovde više od sat vremena.
- Kladim se da si nervozan da odeš i slaviš božiæ.
Taèno?
To je sve o èemi možeš da razmišljaš.
Obuci gaæe, i izaði odavde s visoko podignutom glavom.
Zar to nije uzbudljivo?
Znam ja šta ti hoæeš.
- Ja sumnjam u to.
- Ali ja znam.
Hteo sam da ti ga dam.
Oh, ovaj je veliki, Dr. Grin.
Jako je velik. Ogroman je.
Džems je bio u žurbi juèe tako da nije mogao da vidi da sam ja uzeo ovo.
- Daj mi ostatak!
- Jesi li ti lud?
- "Gðo Kinli, otkažite moje preglede za..."
- Do kraja... - "...do kraja dana."
- To je rukopis Dr. Lorensa.
- Zašto ga niste pretražili za ostatak poruke?
- Oh, on bi pojeo poruku.
Osim toga, mislio sam, tada,
da me je varao.
Ja cenim da si ti usamljen
i frustriran i...
možda isuviše pametan da budeš ovde.
Mogu da razumem zašto želiš da se zabavljaš
igrajuæi ove igre sa mnom, ali...
na kraju dana, ti æeš se vratiti u svoju sobu.
Ja æu saznati istinu, s tvojom ili bez tvoje pomoæi,
pa kako bi bilo da saraðuješ?
- Saraðujem?
Ne... To... to je sve što ja radim, sara...
"Probudi se.
"Jedi ovo.
"Uzmi ovu pilulu.
"Idi napolje... jedan sat, samo jedan.
"Idi kod doktora.
"Sad jedi ovo.
Idi da spavaš. Ustani!"
I opet i opet i opet i opet!
To je sve što ja radim, saraðujem!
Sad, zašto ne igraš po mojim jebenim pravilima samo danas?
Zato što danas treba da donesem neke odluke!
Danas, danas me gða Peterson neæe nadzirati
kao jebeni soko po ceo dan!
Danas æu imati konverzaciju
s pristojom osobom koja me sluša, u redu,
s nekim ko ne zna kakvu bolest ja imam!
Danas æu dobiti 3 èokolade umesto jednu!
- Dobro, dobro.
Èujem te.
Reci mi samo šta hoæeš. - Hoæu napolje!
- Hej! - Hoæu da izaðem odavde!
- Oduzeæu ti ovo ako se ne smiriš.
Smiri se!
A sad mi kaži šta hoæeš.
- Hoæu da izaðem odavde.
- Dobro, pa, to je...
To æe da odluèi konzilijum. Ja o tome ne odluèujem.
- A kad bi ti, tvoje mišljenje...
- Koliko si dugo ovde?
- Ovde sam oduvek.
To pokušavam da ti kažem. Ovde sam oduvek!
Ovde sam... ovde sam... ovde sam pet godina, dobro?
Ovde sam 5 godina.
Imali smo dogovor.
- Dogovor je bio da...
da mi ti kažeš šta se dogodilo Dr. Lorensu.
- Hoæu da me prihvatiš pod mojim uslovima...
kakav sam ja sad...
ne po stvarima koje sam uradio,
ne po tome šta ljudi govore o meni.
Da li je to toliko ludo?
- Ne, to je sasvim razumno.
- To je prva pristojna stvar koju si mi rekao danas.
- Pa, imaš naèin da pritiskaš moju dugmad.
Ništa se ne može uraditi u vezi sa tvojim statusom ovde, Majkl. To je istina.
Ali evo šta æu ja uraditi:
Otiæi æu na sledeæi konzilijum,
i pobrinuæu se da bude temeljan.
Kako to?
- I ti bi to uradio...
za mene?
- Da.
- Možda ti to samo tako kažeš.
Ti to kažeš samo da bi završio s ovim i otišao kuæi.
- Ja... ja se ne žurim kuæi.
Daj da budemo iskreni u ovoj stvari.
- Sad si..
ti na redu.
- Dr. Lorens me nikad nije ni pipnuo.
Pre par meseci on je priznao da je zaljubljen u mene.
- Šta?
- Nemoj da se upišaš u gaæe.
Rekao je da smatra da sam ja jedan od najzanimljivijih ljudi koje je ikad upoznao.
Rekao je da on smatra da je moja ineteligencija zastrašujuæa i lepa.
Biti voljen je bila nova stvar za mene.
Ja... ja sam bio zaljubljen u Džemsa mnogo pre no što je on bio sa mnom.
Fotografije su poklon koji sam mu ja dao.
- Pa, i tu smo mi...
s istinom.
- Da.
Istina, to je to.
Kad lažem, ja kitim.
Ali s njim, naravno, cela stvar je bila platonska.
Možeš li da zamisliš da si zaljubljen...
u nekog ko ne sme da te dodirne?
- Da, mogu da zamislim to.
- Možeš?
Da li?
Ovo je najbliže što sam prišao sreæi.
Da li ti je neprijatno zbog ovog, Dr. Grin?
- Zdravo.
- Šta ti radiš ovde?
- Ja... donela sam ti naoèare.
- U sred sastanka. Ne mogu-- - Mislila sam da æe ti trebati.
- Zdravo, dušo!
- Hej, ovo nisu tvoje! Šta se desilo?
- Nisu moje, ali--
- Imaš fleku. - Oh, za ime boga, Olivija!
- Ne vièi na mene.
Nisam dobro. Mislim da sam se prehladila.
- Ne možeš samo da upadneš ovamo.
- Zdravo!
' Zdravo'.!
- Sve je u redu, gðo Peterson. Mi smo... mi smo dobro.
- Da li je to Ejmi?
Ejmi? Ejmi!
Oh! Ah, oh!
Oh, moj bože!
- Šta si mislila kad si je dovela ovamo?
- Ona te je tražila.
- Pa...
- Meni nije dobro. - Znam da ti nije dobro.
- Prehladila sam se, OK? - Izvini! Šta da... Šta da ja...
- Boli me glava. - OK. Dobro, treba da ideš kuæi.
OK!
Vreme je da se ide!
- Znam da ti još uvek želiš nešto, zar ne?
Vreme je da se ide. Æao.
Vreme je da se ide!
- Bože!
- Olivija, Suzan Peterson.
- Zdravo. - Oh, kako ste?
Drago mi je. - I meni.
- Dobro, vratiæu se onom što sam radio.
Æao! - Æao!
- Da li si spremna da poðeš kuæi?
Æao, Ejmi!
- Æao! - Æao!
- OK! Ona je umorna. Odvedi je kuæi.
Doæi æu kuæi što pre mogu!
Kaži pa-pa! - Ejmi, doði, idemo.
- Kaži pa-pa! - Æao.
- Hajde!
- A to je bila? - To je bila moja neæaka.
Slušaj... - Ja znam.
Znam. Moraš da ideš.
- Ne. - Ne?
- Znam da postoji...
neko razumno objašnjenje.
- Šta ti još radiš ovde?
- Mislim da postoje još neke stvari koje treba da mi kažeš.
- Znaš, ako nastavimo s ovim,
možda bi poèeo da razumeš.
- To je bila ideja.
- Kažem, cave at emptor (sam si odgovoran), doktore.
Ovo je broj koliko sam puta video mog oca.
- Sve dok je to istina.
- Veruj mi, Ja nisam mogao ništa sa tim.
Kad je moja majka bila na turneji u Južnoj Africi,
ja sam bio nesreæa u zadnjem minutu 24-èasovne veze.
Vidim da prolaziš kroz tvoje arhive patologije odsutnog oca.
Otišao sam da ga posetim kad mi je bilo 8 godina, prvi put.
On je umro s oèima uprtim u moje.
Majkl!
- Da? - Da li je sve u redu?
- Da, sve je u redu, Suzan.
- Moja majka je znala da nešto nije u redu
pošto me je pokupila na aerodomu.
- Da li si bio blizak s majkom?
- Jako blizak, devet meseci,
a onda se porodila.
- Pa, kad si se vratio iz Afrike...
ona ti je poklonila Antonija?
- Kako ti to znaš?
- Intuicija, ja.. - Oh! Huh.
Intuicija...
Moja majka, želim da znaš,
bila je najveæa operska pevaèica koju je ova zemlja ikad dala.
- Nisam to znao.
- Slavna, uspešna.
Imala je dete koje nije želela, dala mu je ime Majkl.
Imao sam gomilu dadilja, internata,
roðendanskih poklona neprimernih godinama.
Mislio sam: "U redu je.
Ona nije dobra majka. To je u redu."
A onda...
poklonila mi je ovo i pevala mi je,
onu brojalicu...
Slonovu pesmu.
I dalje i dalje.
To je francuska pesma brojalica.
Stvar je u tom...
ona je mogla da bude dobra mama.
Ona je znala kako.
Ona mi je dala nadu.
To je najgora stvar koju možeš da daš detetu, Dr. Grin,
ako neæeš da se držiš toga.
- Da li ti ona dolazi èesto u posetu?
- Ona ne može.
Ja sam je ubio.
- Molim?
- Ja sam je ubio.
Zato sam ovde.
Imao sam 14 godina.
Došao sam kuæi.
Ona je ležala na podu, s boèicom pilula u ruci.
Ona je još disala, ipak.
Bio sam dovoljno odrastao da znam šta se dešava.
Znao sam šta je trebalo da uradim:
Trebalo je da nazovem hitnu pomoæ da joj ispumpaju stomak.
Ali umesto toga...
kleknuo sam pored nje...
Uzeo sam je za ruku...
I pevao pesmu slona.
Izbrojao sam 78 slonova pre no što je prestala da diše.
Da li znaš koje su bile njene tadnje reèi?
"Volim te? Oprosti mi?"
"Tri falš note."
Kasnije sam saznao da se to odnosilo na njen poslednji koncert, njen poslednji nastup.
Na sreænije note...
Pobedio si!
U zamenu za tri èokolade
i mišljenje za moj konzilijum...
saznaæeš šta se dogodilo sa Dr. Lorensom.
Kako da to uradimo?
Brojimo , tri...
...dva jedan.
' Oh, moj bože!
- To je samo šlog.
- Zašto si ti ovo sakrio?
Njegova sestra...
- Zato što sam ružan.
. "Ružan-"
- Nastavi.
- Znaš, ja lièno mislim da bi ti mogao sebi da nabaviš
zabavniji personal sledeæe godine.
- Imaæu to na umu. Alo.
Ovde je Dr. Grin iz 81. Kristina psihijatrijska klinka.
Mogu li da prièam sa Dr. Džemosom Lorensom, molim?
Pa, možete li da ga zamolite da me nazove u njegovu ordinaciju, molim vas!
Hvala.
- Dr. Grin.
Ti i Suzan, Odmah sam to video.
Vas dvoje bi bili dobri zajedno, a?
- Molim?
- A Rahela, ona je bila sreæna da ima vas za roditelje.
- Daj mi to!
Džems! Džems, zdravo.
Da, kako si?
Pa, ne, sad sam dobio tvoju poruku.
U redu je.
Da, naravno.
Zašto? Pa, da, Suzan je rekla to isto.
Kako je tvoja sestra?
Oh, hvala bogu! OK, dobro...
Ne, ne, besmislica! Ostani koliko god je potrebno, i...
Majkl bi hteo da ti kaže nekoliko reèi na brzinu.
Mogu li da ti ga dam?
Zdravo-
- Gðo Peterson, našao sam Džemsa.
- Nedostaješ mi.
Da. Ne! Ne.
Ne, naprotiv,
ja sam stvarno, stvarno dobro.
Ne. On mi je èak dao 3 èok...
Dao mi je 4 èokolade zato što sam se lepo ponašao.
- On je u Port Fransisu. On je dobro.
Ostavio je poruku koju je Majkl uzeo.
- One koje ti daješ za božiæ.
- Džemsova sestra je imala šlog?
- Seæaš se?
- Èekaj, ovde nešto nedostaje.
- Ovo zvuèi kao krokodilske suze.
To ništa ne menja. Volim te.
- Ja sam hteo da prièam s njim
- Oh! Izvini!
- Ti si mu ovo dao?
- Da. - Zašto?
- Zašto ti uvek misliš najgore o meni?
- Zato što te znam. Ne mogu da verujem u ovo.
- Da, ovde je Dr. Grin za Dr. Lorensa ponovo, molim...
Da, mogu da èekam.
- Jesi li ti pojeo ovo, Majkl?
Da li si ti pojeo ovo?
- Za razliku od slonova, lešnici nisu dobri za mene.
- Èekaj! Treba nam adrenalin, hitno!
- Hej, hej, hej, hej! Hej! Samo-- - Ne mrdaj se! Majkl!
Nemoj! - Majkl, smiri se!
Molm te, nemoj!
Molim te, nemoj! - Smiri se!
- Pomeri ga - Polako!
- Donesi adrenalin!
Majkl, hajde.
Gledaj u mene. Gledaj! Gledaj, gledaj, gledaj!
Moraš da dišeš. On æe odmah doæi.
Samo, polako..
Ostani tu. Stoj!
- Kakav mu je puls?
- Jako slab.
Saèekaj, Majkl.
Majkl, hajde! Dr. Grin je ovde.
Hajde, Majkl!
Diši samo! Diši!
Hajde!
Ti se vraæaš. Ti se vraæaš, Majkl.
Hajde. Hajde!
Ne deluje...
Otišao je! Otišao je! Otišao! - Hajde! Hajde!
Ne, ne, ne, ne! Ne!
- Prestani! Prestani!
Prestan!
Majkl! Majkl...
Majkl!
Ne!
Oprosti mi!
Oh, bože! Oprosti mi!
"Oprosti mi."
To su bile njegove poslednje reèi?
Dobro...
Mislim da bi bilo najbolje da uzmete nekoliko nedelja slobodno da se...
- Saberem.
- Da, taèno. - Dobro.
- Uh, nazvaæemo to odsustvo
plaæeno odsustvo ili tako nešto.
- Da. Taèno. - Uh-huh.
Baš sad da nam se to desi! To se neæe odraziti dobro po nas.
- Džems!
- Oh, zdravo! Kako si?
- Ja sam dobro. Kako si ti?
- Dobro sam.
Zvali su me da me obaveste da niko nije došao po njegove stvari.
- Za sve ove godine kao psihijatar,
ja nikad nisam kroèio u subu nekog pacijenta.
- Verovatno nisi jedini.
Nedostajaæeš nam, Tobi.
- Vesti putuju brzo. - Da.
- Ljubazno je od tebe što tako kažeš.
Znaš, ja sam uvek sumnjao
da nisam dobar psihijatar.
A Majkl me je uverio da imam to u sebi.
Ali on je znao da car nema odeæu.
- Un Elephant, ga trompe! Ga trompe!
To je igra reèi. Trompe znaèi "slonova surla,"
ali to je takoðe i glagol "varati."
- Skot mali! - Da.
- Hteo bih da ti postavim jedno indiskretno pitanje.
- Da...
Voleo sam ga.
Ali ne na naèin kako je to on želeo, naravno.
To je možda teško razumeti.
- Ne.
Ne. Nije.
Znaš, ja èesto...
sanjam jedan isti san sa Rahelom
gde zvoni zvono na ulaznim vratima, i ja otvaram vrata,
a ona stoji tamo u istoj lepoj haljini
u kojoj sam je video poslednji put.
Znaš, onda se probudim, i...
sve što vidim je njeno malo, malo telo kako leži ispruženo na doku.
A onda, ništa...
Preveo Mita
Preuzeto sa www.titlovi.com