Казват, че историята е написана от победителите.
Такава е историята на корпорация "Амбрела".
Създадена от учения професор Джеймс Маркъс.
Маркъс имал малка дъщеря, страдаща от прогерия -
прогресивна, смъртоносна атрофия, причиняваща бързо остаряване.
Докато навършела 25 г., Алисия щяла да има тяло на 90-годишна.
Маркъс бил решен да я спаси, но шансовете изглеждали невъзможни.
И дори когато работел отчаяно да създаде лек, записвал дъщеря си,
гласа й, образа й, запазвайки я за идните поколения.
Но тогава дошъл пробивът. Маркъс открил Т-вируса.
Веднъж инжектиран, поправял повредените клетки в тялото.
Било чудо. Животът на Алисия Маркъс бил спасен.
Т-вирусът имал безброй приложения, лекувайки хиляди различни болести.
Само за една нощ настъпила нова ера.
Свят без страх от инфекции, болести или упадък.
Но не било писано да стане,
защото Т-вирусът имал неочаквани странични ефекти.
Господине, насам!
Той не диша.
Родил се първият неумрял. Инцидентът бил бързо прикрит.
Джеймс Маркъс спорил жестоко със своя бизнес партньор,
д-р Александър Айзъкс.
Не ме е грижа колко струва. Трябва да затворим програмата.
Джеймс, ще бъдем съсипани. - Вече съм решил.
Жалко.
Лягай си, Алисия. С баща ти си говорим.
Отивай.
Д-р Айзъкс станал попечител на дъщерята на партньора си
и на нейната половина от компанията.
Корпорацията, която започнала с възвишени идеали,
била погълната напълно от алчност и власт.
За да контролира широките интереси на корпорация "Амбрела",
д-р Айзъкс създал мощен изкуствен интелект.
Айзъкс използвал образа на Алисия за интерфейса на компютъра.
Нарекъл компютъра Червената Кралица.
Преди 10 години в Ракуун сити имало пробив.
Т-вирусът излязъл от подземна лаборатория, наречена Кошера.
Американското правителство опитало да удържи вируса, детонирайки бомба,
което опустошило Ракуун сити, но не могло да спре инфекцията.
Вирусната епидемия обхванала целия свят за броени дни.
Човечеството било поставено на колене.
Накрая, последната и най-добра надежда на човечеството,
се събра за последна битка във Вашингтон.
Но не осъзнахме, че влизаме в капан.
Казвам се Алис. И това е моята история.
Краят на моята история.
ЗАРАЗНО ЗЛО: ФИНАЛЪТ
Хайде!
ПРОЕКТ АЛИС
Ехо?
Има ли някой жив тук?
Ехо?
ЗДРАВЕЙ, АЛИС.
Дошла си да злорадстваш? - Сателитите показват,
че са останали 4472 човеци на повърхността на Земята.
Няма да съществуват до 48 часа.
Какво искаш от мен, да кажа, че си спечелила?
Ти затри човечеството. - Не, точно обратното.
Искам да ме спреш.
Зад теб.
Добре се справи. - Не ти вярвам.
Щях да се изненадам, ако ми вярваше,
но не се ли намесиш ти, клането ще бъде пълно.
Няма да има оцелели. - Как мога да им помогна?
"Амбрела" разработи въздушнопреносим антивирус.
Бъде ли пуснат, ще унищожи Т-вируса и всичко, което е заразил.
Всичко това ще приключи? - Точно.
Къде е антивирусът? - Под Ракуун сити, в Кошера.
Защо ми помагаш? - Не мога да навредя на "Амбрела",
но ти нямаш такива ограничения.
Защо се обръщаш срещу "Амбрела", срещу хората, които те създадоха?
Отиди в Ракуун сити до 48 часа. Стигни до Кошера.
И тогава ще получиш отговор. - Нямам причина да ти вярвам.
Истина е, но мога да ти предложа нещо, което много искаш.
Какво? - Отмъщение. Уескър.
Той те доведе тук във Вашингтон. Обеща да ти върне силите.
И после те предаде.
Къде е той? - Току-що кацна в Кошера.
Занулявам часовника ти.
Времето тече.
Алис.
Преди 10 години в Кошера и двете се провалихме.
Позволихме това да се случи.
Поправи го.
Само това ли можеш?
НЕОТОРИЗИРАН ПОТРЕБИТЕЛ
Алис.
Преди 10 години в Кошера... Не ще има оцелели...
Какво е това място?
Къде съм? Отговорете ми!
Какво ви има? Кой е направил това? - Пази тишина. Казах ти.
Тишина.
Най-накрая си будна.
Аз те убих. - И ето ме тук.
Клонинг... Убила съм клонинга ти.
Беше най-непослушната. Ти и сестрите ти.
И сега те пипнах.
Операцията по прочистване трябваше да свърши преди година, но ни забави.
Бях длъжен да поема сам командването.
Можеш да сложиш край на всичко това.
Защо не го направиш? - Интересно.
Някой ти е казал нещо, нали?
Съвсем скоро ще се молиш, за да ми кажеш.
Тя е невярваща.
Какво правим с невярващите?
Прогонваме ги!
- Прогонваме ги!
Хайде! - Прогонваме ги!
Прогонваме ги! - Прогонваме ги!
Господ е създал потопа, за да прочисти Земята.
40 дни и 40 нощи дъжд.
Нашият метод отнема повече, но резултатът ще бъде същият.
Един свят, който да наследят праведните и чистите.
Ще стигнем Ракуун сити след повече от 12 часа.
Съмнявам се дори ти да можеш да бягаш толкова дълго.
Искам да знам това, което и ти знаеш.
Кажи ми, когато е готова да говори.
Уескър. - Д-р Айзъкс.
Виж какво намерих на пътя.
Изглежда, че мисията ти във Вашингтон не е била така успешна.
Невъзможно. - Дано няма и други недоразумения.
Има нещо друго. Мисля, че знае за въздушнопреносимия антивирус.
Как е възможно? - Не знам все още.
Хванахме я на път за Ракуун сити.
Защо иначе ще отива там?
Повиши нивото на сигурност в Кошера до максимално.
Ще те уведомя, когато проговори. Господ да е с теб.
Чу го. Повиши нивото до максимално. - Както желаете.
Качи се горе и провери.
Освободи ме!
Отвори ги. - Добре.
Не можеш да го използваш. Не можеш да избягаш!
Стреляйте по нея!
Господи!
Сър.
Измъкна се.
Мишената е на 115 км и се приближава.
Затвори Кошера. Подготви отбранителни мерки.
И предупреди агентите ни в Ракуун сити.
ДОБРЕ ДОШЛИ В РАКУУН СИТИ
Добре дошла вкъщи.
Въздушнопреносим антивирус... 48 часа...
Стигни до Кошера.
Пусни го веднага!
Свали го или ще стрелям!
Казах ти, Док! - Спокойно, Крисчън!
Казах ти, че грешиш! Трябваше да я убием!
Пусни го, преди да ни застреля. - Какво е това?
Чист адреналин. Исках да си будна. - Защо?
Нещо голямо идва от посоката, от която ти дойде.
Пусни го! Свали го веднага!
Алис.
"Амбрела" ме залови в "Аркадия". Тръгнахме към Кошера.
Освободих се, убих пилота и се разбих тук.
Док и другите ме извадиха от отломките.
Дължа им живота си. - Док!
Там, на изток. Все още се движи към нас.
Знаеш ли какво е? - "Амбрела". Доктор Айзъкс.
Мислех, че си го убила. - Аз също.
Има армия от неумрели с него. Ще дойде до часове.
Какво ще правим? - Защо питаме нея?
Тя е непозната. Не трябва да й вярваме.
Хей! - Не ме докосвай, Док!
Свали го! - Ти го свали!
Погледни ме. Само защото си мислиш, че командваш, не означава, че е така.
Чуй ме, Док. Ще съжаляваш. Всички ще съжалявате!
Всички!
Трябва да стигна до Кошера.
Махнете хората оттук. - Имаме ранени, деца, възрастни.
Какви шансове имат на открито? - По-добри.
Сградата е защитена. - Може би от неумрели.
Но Айзъкс има бронирани машини. Гранатомети, тежка артилерия.
Ще срине това място.
Док! - Добре.
Какво й се е случило?
Задейства наш капан в периметъра. Не е предназначен за неумрели.
Какво е това? - Специалитетът на заведението.
Ще те вдигне на крака за нула време. - Защо да ти вярвам?
Ето.
Док, трябва да излезеш.
Хората са изплашени, а Крисчън не помага.
Трябва да им кажем какво става. - Добре.
Трябва да вървя.
Приятелката ти ще се оправи. - Благодаря ти.
Знаеш ли, аз и той... - Забелязах.
Какво има в Кошера?
"Амбрела" е разработила лек. Въздушнопреносим антивирус.
Ще унищожи всичко, заразено с Т-вируса при контакт.
Кой ти го каза? - Червената Кралица.
И ти й повярва? - А ако можем да спрем всичко това?
Ами ти? Заразиха те с Т-вирус.
Освободиш ли антивируса, ще те убие. - Каквото е нужно.
Алис, аз не... - Знаеш, че съм права.
Добре.
Ще спрем Айзъкс тук.
Ще спасим тези хора и после отиваме заедно.
Нямаме много време.
Да се залавяме за работа.
Какво друго имате за защита? - Не много оръжия.
Имаме голямо количество бензин. Ето. Трябва ти оръжие.
Сега оръжие ли й даваме? - Спокойно, Крисчън.
Сваляй си гарда, щом искаш. Аз не възнамерявам.
Когато идвах, някой ме наблюдаваше.
Можеше да ме предупреди за капана, но не го стори.
Какво искаш да кажеш? - Пази си гърба.
Д-р Айзъкс, изглежда я оставихте да се изплъзне от пръстите ви.
Или каквото е останало от тях. - Не забравяй с кого говориш.
Къде е? - В Ракуун сити.
Информатор ни каза, че се приготвя за битка.
Добре. Ще бъда там до час.
ОТМЪЩЕНИЕТО Е МОЕ, КАЗВА ГОСПОД
Размърдайте се.
Нуждаем се от всички бензинови варели ето там.
Клеър каза, че си го сглобила. - Точно така.
Това беше миячка на прозорци.
Направих няколко промени. - Къде се научи на това?
Баща ми имаше депо за разфасоване на крадени коли.
Предполагам, че все пак съм научила нещо.
Добре, защото ще искам да направиш още няколко промени по това нещо.
Пригответе оръжията. Високоексплозивни снаряди.
Без оцелели.
Той е тук.
Идват! Затворете портите!
Мили Боже. Това е армия.
Какво ще правим? - Да.
Какво ще правим?
Ще ги избием до крак.
Пригответе се за стрелба!
Пригответе се!
Запалете ги!
Огън!
Проклета да е! - Презаредете.
Затворете люковете. Спрете.
Освободете примамката.
Има оцеляла. Отворете портата. - Отворете портата!
Открийте огън! Дръжте ги настрана от нея!
Маркер 2!
Огън!
Клеър, Док, излезте. Доведете я.
Хайде!
Чакайте.
Почти стигна.
Огън.
Проклет да си. Затворете портата!
Клеър, пробиха портата.
Клеър!
Огън.
Рейзър, сега! - Чу я! Бутай!
Мърдай!
Изтеглете се до барикадите.
Свършиха й номерата. Прицели се в покрива.
Всички да залегнат!
Сега!
Алис! Ние сме на барикадите. - Клеър, трябва да ги удържите там.
Док!
Алис, не можем да ги задържим. - Махайте се оттам.
Назад. Веднага!
Стреляйте с всички оръжия.
Огън.
Къде е тя?
Къде отиде?
Намерете я.
Затворете отворите. Веднага!
Не стреляй!
Бърз си, но не и твърде умен.
Не стреляй. - Къде е?
Натам.
Пестете си амунициите. - Все още има много от тях.
Аз ще се погрижа.
Не.
Изнасяме се. - Да вървим!
Наслаждавай се на пътуването.
Хора, тук има нещо, което трябва да видите.
Още две армии от неумрели. Идват право към нас.
Там. На хоризонта.
И втората ето там.
Свърши ни бензинът. Беззащитни сме.
Трябва да стигна до Кошера. Нямаме друг шанс.
Ще дойда с теб. - Брой и мен.
Мен също. - И мен.
Грешах за теб. Майната ти.
Знаем къде отивате. В ямата.
Искаме да дойдем.
Моля.
Вземете си оборудване. Ще ви трябва.
Какво е това? - Част от Кошера, разкрита от взрива.
Оттам ще влезем.
Да се размърдаме! - Аз ще водя.
ПРОЕКТ АЛИС
Активирай мерките за сигурност.
Сигурността е напълно активирана и автоматизирана.
Не. Изключи автоматизацията. Аз ще се заема със защитата.
Защитата ще бъде по-ефикасна, ако аз запазя контрол.
Наистина ли? Последния път тя си тръгна жива оттук.
Не смятам да правя същата грешка. - Както желаете.
Защитата на Кошера е във ваши ръце.
Освободи Цербер. - Цербер е пуснат.
Имаше ли си някого? Преди всичко това?
Съпруг, семейство?
Не мога да си спомня. - Как е възможно?
Събудих се, когато всичко започваше. Не си спомням много преди това.
Сякаш това е бил целият ми живот.
Да бягам и да убивам.
Какво има? - Нещо ни дебне.
Сигурна ли си? - Това ми е работата.
Бягайте! Бягайте бързо!
Хайде!
Всички добре ли са?
Насам!
Точно зад нас!
Защо спряха?
Може би са изплашени. - От какво?
Каквото има там долу.
Запечатай Кошера.
Да вървим!
Алис!
Добре ли си? - Да.
Пълнителят е почти празен. - Изгубих оръжията си.
Имам само един патрон. - Имам резервен пълнител.
Без оръжия и амуниции, какво, по дяволите, ще правим тук?
Алис, какви са тези светлини? - Една част от Кошера е повредена.
Захранването е непостоянно. - Ето. Вземи го.
Вижте.
Пита ме защо се обръщам срещу "Амбрела" и ти обещах отговор.
Скоро след като Т-вирусът бе пуснат,
секретен файл бе качен в моите данни.
Запис на среща на висшето ръководство на "Амбрела".
Датиращ 17 месеца преди излизането на вируса.
Днес сме тук не просто да говорим за бъдещето на компанията,
а за съдбата й.
Тук сме да говорим за края на света.
Стоим на ръба на Армагедон. Болести, за които нямаме лек.
Държави, които призовават за унищожението ни.
Ядрени сили, върху които нямаме контрол.
Дори да преминем през тези опасни води,
ще се изправим пред още по-неизбежни заплахи.
Глобалното затопляне ще стопи полярните шапки до 80 години,
наводнявайки 90% от обитаемите райони на Земята.
Растежа на населението ще изпревари производството на храни
след по-малко от 50 г., довеждайки до глад и война.
Това не е предположение, а факт.
По един или друг начин светът ни отива към своя край.
Въпросът е, ще си отидем ли с него?
Какво предлагате?
Да сложим край на света...
но по нашите правила.
Организиран апокалипсис,
който ще прочисти света от населението му,
но ще остави непокътнати инфраструктурата и ресурсите.
Правено е и преди. С голям успех.
Малцината избрани ще останат невредими,
не в Ноев ковчег като в Битието, но в безопасност, под земята.
И когато всичко свърши, ще излезем на една прочистена Земя.
Такава, която можем да създадем отново по наш образ и подобие.
И как възнамерявате да го постигнете?
Средствата за избавлението ни са вече в ръцете ни.
Давам ви Т-вируса.
Пуснали са го умишлено.
Когато записът бе качен в данните ми, създаде конфликт в програмирането.
Бях създадена да служа на корпорация "Амбрела",
но също и да ценя човешкия живот.
Д-р Айзъкс остави вируса да излезе. Той уби над 7 милиарда души.
Програмирането не ми позволява да нараня служител на "Амбрела".
Безсилна съм да спра д-р Айзъкс, но вие не сте.
След 37 минути последните човешки селища ще паднат.
Не ще има оцелели.
Пуснете антивируса преди това да се случи или "Амбрела" ще победи.
И още нещо. Пред теб имаш слушалка. Постави я.
Не мога да нараня служител на корпорация "Амбрела",
но мога да ти кажа, че "Амбрела" има информатор в Ракуун сити.
Много е вероятно този човек да е тук с теб сега.
Времето изтича, Алис. Побързай.
Радвам се да ви видя, д-р Айзъкс. Не мислехме, че ще има оцелели.
Вода. - Донесете вода на д-р Айзъкс.
И възобновете курс към Ракуун сити. - Тя не е там.
Какво? - Тя слезе в ямата. Да я последваме.
Нямам такива заповеди... - Трябва да отидем в ямата.
Благодаря.
Какво е това място? - Вентилацията на Кошера.
Хайде! - Не. Сериозно ли?
Всичко е чисто!
По-бързо! Захранването се включва! - Да вървим!
Хайде.
Хайде!
Добре.
Добре ли си? - Да.
Някой ни наблюдава.
Обърни полярността на турбината.
Перките се въртят на обратно. Трябва да се махаме.
Перките засмукват въздуха обратно!
Хайде!
Не!
Насам.
Да побързаме. - Чакай!
Да вървим.
Рейзър?
Добре ли си?
Да. - Да вървим.
Какво е това? - Биооръжие. Човек е.
Виждала ли си Клеър? - Не.
Рейзър? - Не успя.
Хайде, да побързаме.
Ако мишената продължи по настоящия курс,
ще дойде тук до 7 минути. - Събуди ги.
Инструкциите ми са да го направя само при много спешни случаи.
Събуди ги веднага!
КРАЙ НА ПЪТЯ
Какво има?
Трябва да се махаме.
Ето. Още спираща сила.
Времето изтича. - Накъде?
Последното ниво на Кошера е под нас. - Как ще слезем там?
Ето как.
Какво е това? - Криогенно хранилище.
Сигурно са хиляди. - Висшето ръководство на "Амбрела".
Чакат апокалипсиса в безопасност.
Ноев ковчег за богатите и могъщите.
Какво правиш?
Помогни ми.
Готово ли е? Завършен ли е прочистващият процес?
Не. - Защо тогава съм буден?
Имахме проблем. Опитах...
Спести си думите. Знам какво се случва.
Били сме предадени.
Точно така!
Тук!
Хайде. Точно така!
Последвайте ме!
Да вървим.
Лошото потомство се завръща.
Или е блудната дъщеря? Не стой там, ела.
Разполагаш само с 9 минути, за да спасиш света.
Истински ли си? - Първо постави оръжието си на пода.
Защо да го правя? - Това търсиш, нали?
Антивирусът. Лекът за всичко това.
Има само един флакон.
Ние сме на 800 м под земята.
Изпусна ли го тук, няма да отиде никъде
и безнадеждните ти мечти ще умрат час по-скоро.
Добро момиче.
Все още си въоръжен. - Да.
Така е. - Клеър ще бъде много разочарована.
До няколко минути ще е мъртва. С другите, които познаваш.
Много сладко.
Съжалявам, любов моя.
Отдръпни се от оръжието. И от детонатора. Хайде.
Тя сложи експлозиви в криогенните тръби.
Деактивирах ги. - Благодаря. Справи се добре, Док.
Не си прави труда. Няма да стигнеш...
до шилото за лед, гарафата или писалката.
СОФТУЕР ЗА ПРЕДСКАЗВАНЕ НА БИТКА
ЦЕЛТА НЕУТРАЛИЗИРАНА 100% ВЕРОЯТНОСТ
И отговорът на въпроса ти, да... с няколко технологични подобрения,
аз съм д-р Александър Роланд Айзъкс. Оригиналът.
Онзи отвън си мислеше същото. - Разбира се, така са проектирани.
Винаги опитват повече и се бият по-дълго,
докато си мислят, че са истински.
На кого му пука дали са лоша имитация или безполезно копие?
Което ни води до теб.
Не. - О, хайде.
Мислеше, че си оригиналът.
Колко възхитително.
Не, мисля, че на нея се пада съмнителната чест.
Алисия Маркъс, дъщеря на стария ми партньор, Джеймс.
Съсобственик на корпорация "Амбрела" и болезнен трън в петата,
който сега смятам да махна. - Времето изтича, Алис.
Скоро трябва да го убиеш. - И аз се радвам да те видя, Алисия.
Маркъс създаде Т-вируса да я спаси, но резултатът не бе дълготраен.
Чаках години, за да умре.
Не съм... Не съм клонинг. - Наистина ли?
Сигурно си се чудила защо не помниш детството си.
Баща си. Майка си.
Загуба на паметта. - Не.
Нямаш спомени, защото си нямала живот.
Нищо преди замъка, когато те създадохме преди 10 години.
Знам коя съм. - Не мисля.
Не си нищо повече от кукла с отрязани конци.
И си се скитала наоколо, мислейки, че си истинска, но не си.
Ти си само умна имитация. Факсимиле.
И по-скоро неприятна при това.
Лъжеш ме. - Опасявам се, че не.
Бе създадена по неин образ, както и аз.
Моят образ и глас са били базирани на записи от детството на Алисия Маркъс.
Генетичната ти структура е базирана на нейното ДНК,
променена, за да избегне прогерията - болестта на остаряване.
Аз съм детето, което е била. Ти си жената, която щеше да бъде.
Не, ти си много по-добра, отколкото аз бих могла.
Аз позволих това да се случи. Бях слаба.
Ти не можеш да си го позволиш. - Времето изтича, Алис.
Колко трогателно.
Светата троица на кучките, обединени в омразата си.
Не че това ще ви помогне. Бях пред вас всяка крачка.
Не сте променили нищо. Не сте спасили никого.
Светът ще бъде прочистен и "Амбрела" ще тържествува.
Вече не е нужно да слушам самодоволното ви хленчене.
Когато качи файла в потока от данни, ти се обърна срещу корпорацията.
Когато се събудят другите, ще бъдеш сменена.
И аз ще добия пълен контрол. - Притежавам 50% от компанията.
И какво смяташ да правиш с това? - Ти си съсобственик в корпорацията.
Но Уескър е все още служител.
Не е нужно да ти се подчинявам. Лоялен съм към него.
Знам.
Алберт Уескър, уволнен си.
Как разбра, че съм аз? - Все още си жив.
Моля те. Нямах избор.
Накараха ме. - Не се тревожи, няма да те убия.
Клеър, това съм аз. - Съжалявам.
Моля те. - Любов моя.
Не!
Ако държиш този спусък натиснат, държиш мечтата на "Амбрела" жива.
Трябваше да те убия във Вашингтон.
Да.
Той трябва да те избягва само още няколко минути
и последният човешки пост ще падне.
Трябва ни най-прекият и бърз път до повърхността.
Вече е готово.
Освободиш ли антивируса,
ще убие всички организми, заразени с Т-вируса.
Знаеш какво означава това, нали?
Знам. - Алис, не можеш.
Нямам избор. - Трябва да има друг начин.
Знаеш, че няма. - Остават 4 мин. и 33 сек. Побързай!
НЕВРОННА ВРЪЗКА УСТАНОВЕНА
Помогни ми.
Не ти трябва помощ, Уескър.
Умираш.
Просто го приеми.
Аз съм д-р Александър Роланд Айзъкс.
Потвърди ДНК сканиране и гласова идентификация.
Самоличността е потвърдена.
Потвърди отмяна на сигурността 4365. - Отмяната е потвърдена.
Сега се изключи и постави всички функции под мой контрол.
Както желаете. Изключвам се.
Д-р Айзъкс, вие и висшето ръководство на "Амбрела"...
Да? - Всички ще умрете тук долу.
Малката ти приятелка няма да ти помогне.
Не можеш да бягаш повече.
Не бягах.
Само това ли можеш?
Защото, ако е така... ще трябва да те убия.
Играхме дълга игра с теб.
Но това е краят.
Да.
Да, така е.
Аз те създадох. - Да.
Голяма грешка.
Клеър.
Тръгвай, докато има още време.
Върви! Ще бъда зад теб.
ЖИВОТОПОДДРЪЖКА: КРИТИЧНА СИСТЕМАТА СЕ РЕСТАРТИРА
Времето ти изтече.
Алис! Доведох ги тук. Доведох ги за теб.
Какво си ти, по дяволите?
Аз съм теб, идиот.
Не.
Не е възможно.
Истинският.
Не!
Лъжец! Мерзост!
Мръсен клонинг!
ПОВРЕДА В СИСТЕМАТА
Аз съм истинският, той не е.
Успя, Алис.
Алис?
Успя.
Защо съм още жива? - Не знам.
Какво се случи? - Когато умря Айзъкс, се включих
и спрях атаката върху останалите човешки селища.
Ти ги спаси. - Защо съм жива?
Антивирусът унищожи само Т-вируса в тялото ти.
Не навреди на здравите клетки. Вече не си заразена.
Мислех, че ще умра. Ти и Алисия... ме излъгахте.
Трябваше да знаем дали ще дадеш живота си за другите.
Никой в "Амбрела" не би го сторил.
Алисия Маркъс бе права за теб. Беше по-добра от всички тях.
Бях една от тях. Създадена съм от "Амбрела".
Бях инструмент за тях. - Не.
Превърна се в нещо повече, отколкото са очаквали.
Клонингът стана по-човечен, отколкото те биха могли.
И имаш още една крачка.
Какво имаш предвид?
Преди да умре, Алисия свали спомените си за теб.
Детството, което не си имала.
Комбинирано с жената, която тя не би могла да стане.
Т-вирусът се разпространи по Земята със скоростта на модерния свят.
Пренесен от самолети по земното кълбо.
Антивирусът е въздушнопреносим, разнесен от ветровете.
Може да отнеме години, за да достигне всяко кътче на Земята.
Дотогава работата ми не е приключена.
Казвам се Алис.
Превод и субтитри: Petrakiz © 2017 subs.sab.bz