Хеј, мама!
Због чега сте дошли у центар?
Покидани су ми предњи укрштени лигаменти десног колена.
Мора да боли. -Да, боли.
Испричајте ми како се то догодило, молим вас.
Спуштала сам се низбрдо, пребрзо претпостављам.
Скије су ми се укрстиле и...
Одлетела сам. -Зашто сте пали баш тог дана?
Не знам. Највероватније што сам ишла пребрзо и...
Скије су ми се уплеле, и...
Зашто су вам се скије уплеле?
Понекад неке ствари губимо из вида.
Не знамо куда смо кренули, јурцамо, журимо.
Гледамо напред не осврћемо се. Залећемо се и падамо.
Је ли тако?
Понекад не можемо да се вратимо на своје ноге.
Реците: "Моје колено". Полако.
Молим вас. -Моје колено.
Колено? -Ко-ле-но.
Шта ако кажем раме? Шта онда?
Не успева увек, али прочитаћу вам нешто,
а ви ми реците шта мислите.
Колено означава способност човек да се препусти,
устукне или чак повуче,
јер је то зглоб који допушта само савијање уназад.
Болу у колену
сугерише да особа има тешкоће да прихвати неки догађај у свом животу
и лечење прати исти психолошки образац.
Можда је то поп психологија,
али размислите о томе, али дођите опет да поразговарамо о томе.
Наравно.
Шта је било?
Сећаш ме се?
Не.
Зар не можете да једете вас две? -Не, не без тебе.
Треба да нас браниш.
Изгледаш као подгрејан леш. Ко те сад мучи?
Само сањај! Ко би се закачио за два зомбија која излазе из клуба?
Идем ја на спавање. -Не!
Ипак сам те препознао малопре, само не одмах.
Тони, ми одосмо. -Сад ми се све враћа.
Тони. Зовеш се Тони.
Је ли тако? Тони? -Да.
Мислио сам да је то мушко име. -Где смо се упознали?
Памтим лица, не имена. Сећаш ме се? -Добро те се сећам.
Малопре си гурнула руку у лед и попрскала ме, зашто?
Ти се мене уопштене сећаш. -Сећам се. -Волим те, Тони.
Хоћемо ли на доручак?
Хајдемо на доручак. Погледај ме у очи и реци не.
Видиш? -Не. -Чекај тренутак, могу ја то. -Шта да чекам? -Могу ја то.
Два, три, изгубила си! Хајдемо на доручак!
Не, не! Немој, молим те!
Ужас! Ужас!
Види овај мурал.
Запањујуће!
Имамо и стони фудбал. Прерасли пубертетлија.
Одсуство укуса.
Добра ти је гајба! -Погледај и остатак, ако хоћеш.
Ево сад ћу ја.
Тони! -Молим? -Могу ти само рећи...
Био човек богат или сиромашан, ноге му ипак смрде.
Мирис тартуфа у топлој чоколади. Не треба га сецкати, већ нарендати.
То је тартуф, није сир. -Најпростије ствари су најбоље.
Чиме се бавиш? -Спремам храну.
Ти си кувар? -Нисам више. Имам свој ресторан.
Јеси ли ишао у куварску или у бизнис школу? -Ни у једну.
Схватио сам да уживам да усрећујем људе.
Ако бар мало успем у томе,
осећам се као да служим сврси.
Величанствено. -А шта је с вама?
Ја продајем одећу. Која сама изаберем.
Слично као ти и ја уживам да усрећујем људе,
да им дам стил, привлачност, личност.
А ти, Солал?
Сврха мог живота је да усрећим себе.
Не бавим се ничим. Тако сам најсрећнији.
Стварно? А ти, Тони? -Ја сам адвокат.
Не дружиш се с интелектуалцима? -Ма не, само...
Адвокат криминолог? -Наравно. -Адвокат криминолог?
Не искључиво, али и то. -Време је за фудбал!
Удавићу те причом о послу. -Не, баш ме занима.
Потруди се мало или нема смисла. -Ако ће те то усрећити...
Па, где смо се упознали? -Упознали смо се у Пулпи.
У клубу? -Давно. Радила сам за шанком као студенткиња.
Ма дај? -Мислим да си ти био редован гост.
Висио си за шанком, гурао руке у посуду с ледом
и овако радио девојкама.
Као да кажеш,
"Ти идеш у кревет са мном!" -Је ли успевало?
Јесте, прилично. -Значи, имитирала си мене?
Мислила сам да ћеш се сетити да се знамо од онда.
Баш слатко. -Али ниси. -Нисам, али успело је. Видиш.
Шта? -Оно што си хтела.
Шта сам хтела, да доручкујем с тобом? -Наравно.
Не, хтела сам да...
Ћао! -Ћао.
Па, хоћемо ли се... -Видети? -Видети.
Врло брзо, надам се.
Да ти дам мој мобилни? -Ако хоћеш.
Хватај!
Код је 1-7-7-6.
Фантастичан је. -Да, супер је! Обожавам га.
Хоћеш мој мобилни?
Хватај!
Солал! -Како то успева овим типовима, а мени никад?
Кад је њој бацио телефон она је овако, а ти...
Гледаш овако бело. -Није истина!
Ослоните колено овде.
Тако.
Хоћете ли сами да завршите? -Да.
Узмите туш. Бићу у суседној соби.
Седите.
Здраво. - Здраво.
Јеси ли добро? -Јесам, а ти? -Није лоше.
Твој мобилни. -Хвала. -Је ли ти недостајао?
Јесам ли ја теби?
Шта је то? -Списак људи који су звали.
Могу ли добити један еспресо? -Не, хвала. Извините.
Немамо времена. -Како то?
Хоћу нешто да видиш, одмах.
Драги пријатељи, не смемо бити бојажљиви пред Богом.
Шта год тражимо, од Њега ћемо добити. -Сећаш ме се?
Седи.
Видим да су сви стигли. Ако су сви на свом месту, можемо почети.
Хвала.
Устаните, молим вас.
Мари позивам вас да се пред Богом и сведоцима
свечано обавежете.
Да ли ви, Мари, узимате за мужа овде присутног Слима
да га волите и чувате док вас смрт не растави?
Да. -А ви, Слиме,
узимате ли за жену овде присутну Мари
да је волите и чувате док вас смрт не растави?
Да.
Немој ти да ми ставиш бурму! -Ах, изволи.
Готово! -А сад пољубац! Проглашавам вас мужем и женом!
Шта ти је?
Шта је било? -Ништа.
Реци ми шта ти је.
Ниси осетио да сам била...
Превише... -Превише шта?
Превише отворена. -Отворена?
Отвореног ума?
О чему причаш? Где си превише отворена?
Превише сам отворена доле. -Мислиш на рибицу?
Ма не. Не уопште. Било је супер.
Било је савршено, часна реч.
Зашто си то рекла?
И зато плачеш?
Шта ти је? Неко ти је то рекао?
Неко ти је то рекао?
Ко ти је то рекао?
Реци ми. Разбићу му њушку. Ко ти је то рекао?
Који ти је идиот то рекао?
То је могао да ти каже само тип с малом патком, душо.
Твоја рибица је...
Она је као уста.
Без зуба.
Идеална. Рибица ти је као уста неке старе даме.
Не, озбиљно. -Ко ти је то рекао?
Мој...
Реци ми, који ти је мајмун то рекао? -Мој бивши муж.
Пре него што је отишао? -Као разлог за... развод.
А, па добро!
Твоја рибица је послужила као изговор.
Морам да идем, нашао сам женску с оволичком. Је л' тако?
Е баш је лик! -Тако је. -Удала си се за супер лика.
Треба да престанеш да се виђаш са кретенима.
Ти ниси кретен?
Не.
Много си оклевао. -Нисам кретен, ја сам...
Краљ кретена.
Разумеш? -Тако сам и мислила.
Ја сам им капитен, ја их шаљем...
Волим те.
Не може то тако брзо.
Не може? -Не.
Колико је сати?
Сачекаћу 10 минута. -Не тражим толико много.
А пет?
Мало ћу вам закренути ногу. Не можете још мало? -Не.
Само оволико можете? Добро, успећемо и овако.
Немојте се померати. Идемо. Не померајте се.
Да, видим.
Колено вам је опет отекло.
Тако, 60. Реми ће овде имати још посла.
Прво да смањи оток, а затим да поврати покретљивост.
Шта има? -Била сам у пролазу. -Рекла си да те не очекујем.
Венди! -Здраво. -Добро вече.
Одведи даму до стола број 4.
Добро вече. -Обрадуј ме краљевским рачићима, за сто 8.
Лепо ћемо те услужити.
Сећаш ли ме се? -Наравно, са свадбе.
И из ноћног клуба.
Пушиш ли? -Не. -Прекопута има продавница цигарета.
Украла си ми дечка, могла би бар да ми купиш пакло цигарета.
Шта радите? -Ћаскамо. -Треба ли ти шећер? Хајде за шанк!
Схватам, нисам добродошла. -Браво! -Извини, само уживај.
Живели!
Ко је та девојка?
Агнес. -Не, шта је теби?
Били смо заједно пет година, али смо се разишли пре три.
Мало је чудна. -Није јој добро, на антидепресивима је.
Ја сам јој постао као брат, или мајка... Шта ја знам?
Осетила је некога новог у мом животу, па се просерава.
Први пут се појављује неко нов у твом животу откад сте раскинули?
Да. Само...
Зашто? Шта то значи?
Не срећеш некога новог сваких пет минута. Бар ја не.
Ти, можда.
Да пређемо на лакше теме, кувар је само за вас, госпођице,
спремио краљевске рачиће динстане у армањаку на каталонски начин.
Добро звучи?
Онај лонац тамо. -Господо, завршили сте. Готово.
Скоро сам завршио. -Не, завршио си. Хвала.
Хвала. -Пријатно вече. -Такође.
Хоћу да средиш ово!
Хајде, брже! -Шта радиш? -Спремај!
Ђорђо!
Жозефе, упознај љубав мог живота!
Добродошли у моју скромну апотеку, госпођице!
Од свега што овде видиш, узми шта год пожелиш!
Твоје је. -Је ли ово твоје? -Не, твоје је. -Све је моје?
Жозеф и ја ти све поклањамо.
Послужи се. Пасте и четкице за зубе.
Пумпице за отров!
Све ћу ставити на његов рачун. Као и увек. -Срање.
Имаш ли ксанакс? -Да. -Две кутије, молим.
За тебе? На томе се? -Наравно да нисам!
Шта ће ти онда? -Реци, имаш ли вијагру?
Вијагру, наравно да имамо. -Хоћу да пробам. -Прекини.
Желиш мало забаве? -Је ли опасно за срце? -Не.
Нема ризика? А за јетру? -Нема проблема.
Узећу једну кутију. -Не треба ти! -Колико држи? -12 сати. -12 сати?
Узећеш? -Хоћу да пробам. Чуо сам да... -Апсолутно, радикално је.
Диже га као опруга. Мислим, на улици. Пардон!
Јеси ли чуо за новитет? -Зове се вијазак. -Вијазак?
Комбинација вијагре и прозака. Не диже ти се, ал' баш те брига.
Засад дај само вијагру.
Јеси ли се виђао с њом? -Не, само смо се је једном срели.
Ђорђо, слободно ми реци. -Да! Да! Да!
Спавао сам с њом, да, али јој се не сећам имена!
То ти ваљда нешто говори.
Не схватам.
Поред мене, или пре мене,
виђао си се само с моделима? -Не.
Имао си и нормалне девојке?
Како нормалне? -Девојке као што сам ја. Нормалне.
Ти мислиш да си нормална? -Наравно.
Ти уопште ниси нормална. -Јесам. Знаш ти шта ја мислим.
Види, био сам млад и глуп.
Желео сам лепе девојке да бих био задовољан собом.
За неке су то аутомобили, а за мене су биле модели.
То је све, није то... Прилично је плитко.
Видиш...
Слушај.
Више волим девојке каква си ти. -Да, како да не? -Читав харем таквих.
Стварно? -Да.
Је ли вам ту добро? Треба ли вам помоћ?
Донећу вам мени.
Шта радиш? -Пеглам. -Шта се дешава?
Треба ми релаксација. На ивици сам, не могу да спавам.
Нешто није у реду?
Желим бебу с тобом.
Немој се смејати на то!
Не смеј се!
Желим бебу с тобом, озбиљно.
Желим дечкића или девојчицу, шта год да испадне.
С твојим ликом, с твојим очима.
С усраним расположењем.
Разговараћемо сутра о томе.
То није нагон, то је потреба. -То је нагон.
Никада то нисам желео. Није ми ништа значило. Сада сам спреман.
Видећемо хоћеш ли и сутра бити спреман.
Ти ниси нормалан!
Сад ти није смешно. -Ти си лудак!
Родићеш ми бебу? Роди ми бебу!
Хајдемо у кревет. -Иди ти, треба да испеглам кошуље.
Не, хајде са мном у кревет.
Хајде. -Сигурна си да ћеш заспати? -Мислим да хоћу.
Мислиш? -Да, с Ајрон Меном. -Стварно?
Добро, важи. -Шта важи? -Врати ми мој шорц. -Добро.
На тему "Зар мораш све да уништиш?"
следећи говорник је госпођица Тони Жезекел
за негативан став.
Хипокритски секретари,
пријатељи и браћо,
морате ли све да уништите?
Као да је свет нов?
Као да је прво јутро?
Као да је још зора? -Може ли још да их стигне?
Чекај да уђем у коњску главу.
Истина је, часни секретари,
да смо ми већ уништени,
наше оснивање је разочарање,
наша слобода.
Победили смо!
Морате немати ништа да изгубите да бисте волели срцем и душом.
Морате надвисити највише врхове да бисте се усудили да зароните наглавце.
Морате издржати пад империја и највеће олује
да будете заједно у том тренутку.
Морали сте живети,
морали сте изгубити, па опет све изнова,
да бисте тријумфовали.
Љубав није ништа кад је нова, искрена и чиста.
Љубав пре олује није одлука. Она се деси.
Кад се неки догађај, несрећа или прилика догоде,
будите тамо.
Усправни.
Пронађите реч, гест или поглед.
Да, моја љубав у том тренутку,
зависи од мене. Нећу је пропустити.
У том моменту
бићу тамо.
И тако, предвиђам,
ми ћемо победити.
Све је губитак, победа није ни за шта. Где си ти?
О, моја љубави, уста, секунда, додир. Бићу тамо.
Видео сам да је то намењено Ђорђу. Где си ти? Ево ме!
Тамо. -Јесам ли била толико смешна? -Не!
Не смешна, театрална.
Слушај, није било смешно, било је супер дирљиво.
Осетио сам да по први пут видим део тебе.
Било је величанствено, чак предивно.
И ти си био у сузама? -Престани да је зезаш!
Било је дивно, дала је себе. Преузела је ризик у животу!
Твој кавијар.
Са јајетом? -Можда с белугом.
Белуга! -Ово је најбољи кавијар или има и бољи?
Не постоји најбоље код кавијара. Величина икре прави разлику.
Кавијар се добија од јесетре из слане воде.
Не искључиво. -Мислиш да је слатководна риба? -И једно и друго.
Хоћеш да се кладимо? Господине, једно питање. -Изволите? -У 500.
У реду, реците ми, јесетре живе у мору, је ли тако?
Заправо, живе у обе средине. И у сланој и у слаткој води.
Добро, изволи.
Ти дебела девојчуро.
Узећеш му паре? -Наравно. Добила сам опкладу.
То је игра, Солале.
То је игра, Солале. Није ти добро?
То 'дебела девојчура' је слатко, као душо.
Не, значи управо то што је рекао, дебела курво.
Ја нисам довољно паметан да схватим разлику. Клопај тај кавијар!
Нисам то рекао. Само сам рекао да имаш средњовековне манире.
Ја бих волела да будем нечија дебеле девојчура. -Немој нама да плачеш.
Имаш ли и ти неке секси игре са женом или...
Сумњам. -Ма сигурно има. -Она ми маже косу зејтином.
Она није моја дебела девојчура. -Какав је то прстен?
Поклон од Бабет. -Шта пише на њему?
Угравирала сам божанствено писмо које ми је написао.
Цело писмо? Сав текст? -Да. -Дивно.
Бабет и ја ћемо... -Пред олтар?
Нећемо отићи пре олтар, откотрљаћемо се!
Хајде да погледамо заједно. -Не, не, не, ја ћу!
Погледаћемо заједно. -Је л' ово значи да си трудна?
Колико линија?
Две линије. -Трудна си? -Трудна сам?
Трудна сам.
Трудна си. -Трудна сам.
Трудна сам!
Хвала ти, хвала ти. Трудна си! -Јеси ли срећан?
Да.
Јеси ли добро? Јеси ли добро?
Осећам како ми се грудни кош
стеже.
Колико си трудна? -Можда месец дана. -Месец дана?
Отприлике је оволика. Као кликер.
Душо, никад ти нисам рекла да нисам срећна с оцем.
Били смо врло срећни, тата и ја. Дивно смо се забављали.
Радили смо луде ствари.
Али у једном тренутку све је престало да буде забавно.
Да, одрасли су врло компликовани. Зато сам ти и рекла да сад уживаш.
Уживај у свом детињству. После све почиње да се компликује.
Добро, онда прекини ако ти је тата рекао, па ћемо причати сутра.
Волим те.
Ћао.
Ђорђо Милевски, узимаш ли Мари-Антоанет Жезекел
за своју жену? -Да. -Мари-Антоанет Жезекел,
узимаш ли Ђорђа Милевског за свог мужа?
Не!
Да.
Чујем да сте дошли без бурми.
Ми? -Па ви сте млада и младожења. -Нисмо их желели.
Проглашавам вас мужем и женом.
Шта су Ђорђо и Тони радили на врху торте? -Неваљали младенци!
За срећне младенце!
Хоћу мало саламе.
Да ли Ђорђо Милевски... -Да?
коме дајем своју сестру...
Срање!
Привремено. Волео бих да знам како то да нема бурми?
Не требају нам бурме, ово је будућност.
Ово се зове конзумирање брака! -Тони! Исеци нам ту проклетињу!
Агнес! Агнес, дођавола!
Јеботе!
Господине, пустите нас.
Овде имамо таблете. -Госпођице, ако ме чујете, стисните ми руку.
У пичку материну! -Рекао сам ти да припазиш на њу!
Да ли дише? Да ли дише? -Само тренутак, господине.
Пази, нож.
Добро је, дише.
Дише.
Спреман? Дижи!
Где је носите? -У Кошан. -Не, у Америчку болницу.
Познајем тамо човека.
Ви сте члан породице? Пријатељ? -Пријатељ.
Знате ли да ли је на антидепресивима или нечему сличном?
Абилифај од 5 мг, трипут дневно.
Да јој спакујем торбу? -Да, молим вас.
То јој је преписао њен лекар? -Др Менес.
Користила је разне наркотике, таблете за расположење.
Као на пример? -Кокаин, МДМА, ектази, амфетамине.
Како си? -Добро.
Знаш ли зашто је то урадила?
Знаш? -Да.
Зашто?
Рекао сам јој да си трудна.
Значи беба је главом надоле, што је повољно.
Покажите нам опет срце, молим вас. -Добро, само мало. Ево га.
Видите? Абдомен, удови, мозак...
Све је у реду. Нема примедби. -Све је у најбољем реду.
Мало је емотиван јер... -То је добро. Одлично.
Шимон Перес. Ово је први ултразвук Шимона Переса.
Ви знате пол, зар не? -Да.
Ми не желим да знамо. Немојте нам рећи. -Велики нос...
Реците.
Потврдите главом или одмахните.
Јесте ли то намигнули? -Не, пошто не желите да чујете. -Па немојте рећи.
Покажите мимиком.
Немој ми рећи ако ти знаш. -Не, у сваком случају, он је...
Веома је лепа. Наша бебица.
Можемо ли одмах да се обреже?
Ко зна хоће ли бити нечега за обрезивање?
Зашто си уверен да је дечак? -Не знам. Он је рекао 'он'.
Рекао је 'она', беба. -Тако је, бебо.
Извините. -Не, не, мислим да је то дивно. Одлично.
Ало?
Да? Пробудила се?
Је ли свесна?
Шта каже доктор?
Је ли јела нешто?
Не, иди ти. Јави ми се после.
То је само питање избора. Дизајн и боја нису проблем.
Точкови, љуљашка или стандардно. -У реду.
Дакле? -Па, као што је рекла...
Која ти се највише допада?
Ако је предубока, болеће те леђа.
Висина се подешава.
Слушај, искрено...
Свеједно ми је, узми коју хоћеш. Озбиљно, точкови, љуљашка...
Добро, онда ону. -У реду.
Ало? -А што се тиче... -Пробудила си се?
Сачекај тренутак, позваћу те.
Узми коју хоћеш. Ти изабери. Ја идем да телефонирам.
Ђорђо!
Да?
Ђорђо, Ђорђо, то је Агнес.
Да. Јеси ли узела пилуле?
Зашто? Шта није у реду?
Спавај ти, вратићу се.
Покушајте да га савијете. Идите само до границе бола.
Ако вас заболи, одмах га исправите.
Овде сам шест недеља, укупно.
А ти? -Пет, али полудећу овде затворена.
Кад будем изашла одавде, мислиш да ћу моћи да ходам?
Да, наравно. -Немој да си луда.
Нећеш проходати за пет недеља. -Хоће.
Рехабилитација предњих укрштених? Шест месеци до 4 године. -Шта?
Ако има среће, Набиле.
То траје бар две године. -Две године? -Две, озбиљно.
Значи доктор ме зајебава? -Ма, зезају те!
Она није спортски тип, нема више 20 година.
Чекај, не кажем да си стара.
Најозбиљније ти кажем за колено.
А минимум да идем као да се ништа није десило?
Е па сад, то је мало...
Човек у води!
Знаш с ким сам јуче вечерала? -Не.
С твојим оцем. Зове ме сваке недеље.
Да пита како сам, како се држим.
Увек каже да те много воли. -И ја њега волим.
Он би баш волео...
да те чешће виђа.
Забележићу то. Дајем све од себе да средим ову ситуацију,
за коју би ми било драже да је нисам занемарио претходних месеци.
Мислиш на мене или на њега?
У овом случају, на оца. -То ти постаје навика.
Шта? -Да сређујеш ситуације које си занемаривао месецима и месецима.
Где си?
Добро.
Добро, ћао.
Тони! Тони!
Молим те... У реду је, одустајем.
Нећу је више обилазити. Нећу више.
Чујеш ли? Морао сам још једном да је обиђем. Одсад више нећу.
Тони, молим те. Слушај ме.
Тони, мораш да ме саслушаш. -Не, немаш више кредита. Готово је.
Завршено је, напуштам те.
Не можеш ме оставити само зато што сам мало закаснио.
Само зато што си закаснио? Ти ме зајебаваш? -Не.
Не мислиш ваљда да те остављам што си закаснио? Озбиљно?
Мислим да си то решила сад, или вечерас...
Решила сам вечерас јер је кулминирало после много недеља и месеци.
Изгубила сам стрпљење.
Чуј, нећу више водити рачуна о њој. -Прекасно је. Баш ме брига за њу!
Нисам могао пустити девојку да цркне? Разумеш?
Немој да идеш.
Стани, молим те. Стани!
Мораш нешто јести. -Гледај то с ведрије стране.
Сада си...
тужна. Али, има ту и једно али...
боље ти је самој.
Као у песми Леа Фереа: Како пролази време, све пролази.
Изгубљене године остављају ти седе. Ниси сам, али...
Само мирно!
Била сам љута, жао ми је.
Разумем те.
И?
Извињавам се.
Хвала, али то ништа не мења.
Шта? -Морам да бринем о њој.
Значи, синоћ кад си рекао да ћеш престати било је само да ме смириш?
Не, до синоћ нисам знао да можеш да ме третираш као говно.
Била сам љута, извинила сам се. -Ти си често љута.
Морам да се бринем о њој. -Не мораш, Ђорђо.
Схватам, она је у лошој ситуацији. То је ужасно, у реду,
али не видим зашто баш ти мораш да се стараш о њој.
Нека оде у неку установу где ће пазити на њу.
Тема је завршена.
Морам да се старам о њој.
И ништа ме неће спречити.
Јасно?
Плачем без разлога,
не могу више ни да спавам, лако губим живце.
Бојим се да се беба то осећа.
Желим да се код маме осећа добро. Мислим, да буде срећан, миран...
Добро, према вашем опису трајања и интензитета тих расположења,
мислим да је то...
Било би боље да то регулишемо медицински,
укључујући ту, наравно, и лек да бисмо вам поправили расположење.
Ту мислим на лек који је апсолутно нешкодљив за бебу.
Шта ти мислиш? -Не знам.
Да покушамо?
За трудну жену,
то што има успоне и падове расположења,
је ли то породиљска депресија? -Не, она се јавља после порођаја.
Значи биће још тога после?
Постнатална депресија јавља се тек након порођаја.
Биће забавно!
Можемо ли тренутак насамо? -Наравно. -Одмах долазим.
Волим те и желим то дете.
Али не могу више бити 24 сата уз тебе.
Зато сам нашао станчић, ту близу, можда три куће низ улицу,
у истом блоку, не мора ни улица да се пређе.
Намештен. Понећу само доњи веш и четкицу за зубе
за онда кад не будем могао да свратим. Бићу овде све време.
Али кад ми треба простор или кад се посвађамо,
кад се истресемо једно на друго...
Доктор каже да је то добра идеја.
Нема сврхе дизати тензију без разлога.
Кад одлазиш?
Мислим да ће ми власник дати кључеве почетком идуће недеље.
Тако ће бити боље. За тебе, мене, а највише за бебу.
Имаћемо само добре заједничке тренутке.
Радоваћемо се једно другом, смејаћемо се. Изгубили смо то.
Јеси ли добро? Не, ниси.
Здраво.
Ево, то је то.
У ствари, ово је канцеларија са спаваћом собом тамо иза.
Погледајте ово.
За тебе ако будеш хтела да преспаваш с бебом.
Или ако си ти на послу, а ја останем овде да радим,
моћи ћу да пазим на бебу.
Ето, видите. Хтео сам да ми ово буде канцеларија.
Упознао сам веома талентованог момка,
па сам хтео да уђем с њим у посао. Добитна комбинација.
Није лоше, је л' да? Тамо је чајна кухиња.
Кристина? -Изволите? -Ово је моја жена.
Драго ми је. -Ово је моја беба. У стомаку.
Ово је Бабет. -Здраво. А ово је мој шурак.
Солал.
Снабдео си се и вином.
Снабдео? Па, ту је само неколико боца..
Знаш, за пословне ручкове и такве ствари, морам имати бар минимум.
А сви ови тањири и чаше? -Ако си лоше расположена, дођи касније.
Ако сам лоше расположена? -Ко зна...
Ако сам лоше расположена?
Престани да ме зајебаваш!
Пустите ме! -Смири се. Смири се.
Престани да ме зајебаваш!
Хоћеш да се склониш? -Погледај јој руку. -Склони се!
Пусти ме! -Јеси ли посекла руку?
Пусти ме! -Склони се, кретену.
Хајде, идемо!
Добро јутро, г. Ларше и г. Колин, овде смо по налогу суда.
Да ли овде живе г. и гђа Милевски? -Да. -Можемо ли да уђемо?
Г. Милевски има законску обавезу да врати извесну суму новца.
Овде смо због принудне наплате. Уђите. Бравар и шпедитер.
Хоћете ли затворити врата, госпођо?
Г. Колин ће извршити заплену ствари с овог списка.
Почећемо одмах.
Седите, госпођо, молим вас.
Изволите.
Почећемо с оним столом у дуборезу.
Заштитите га мало. -Тај сто је мој.
У ком смислу? -Припадао је мојој прабаби.
Госпођо, по одлуци суда, обоје супружника су одговорни за дуг.
Ја сам пописао намештај. Нажалост, мораћемо да га узмемо.
Жао ми је, али такав је закон. Немам избора. Наставите, господо.
Умотајте заштитном фолијом. Ова два кабинета и гардеробер.
И сто.
Хајдемо сад у спаваћу собу.
Телевизор, молим вас.
Срање!
Пичка им материна!
Жао ми је. Знам да ти није лако да ти се нешто овако сад дешава.
Потписао сам те папире, али... мислио сам да је празна претња.
Разумеш?
Извини.
Љута си због намештаја?
Због сточића?
Све је у магацину и имамо месец дана да га откупимо.
Платићу, па ћемо га узети.
Вратиће ти га. Остало је моје, ко га јебе.
Баш ми се допада овај јапански стил.
Тони...
Треба да сачуваш своју кожу.
Нисам све ове године чекала да имам дете,
да бих се сада извукла када ћу коначно имати породицу.
Ово називаш марамицом?
Ово је сунђер, а не марамица.
Дуни.
Дуни! Немој тако јако.
Све ћеш услинавити. Дуни.
Одвратно!
Не могу да верујем, ово је већ медицински случај.
Хвала.
Где желите да седнете?
Тамо. -Овде? -Да.
Направите мало места.
Пријатно. -Хвала.
Људи право с операционог стола долазе у пост-оперативно. Зомбији!
То је фаза један. -Спавају по цео дан.
Онда иде пред-рехабилитација. -Фаза два.
Имаш ограничену покретљивост. Онда рехабилитација. -Фаза три.
Ти си фази три? -Фаза два.
Ја сам фаза два. -Он је у последњој фази.
Он је скоро завршио. Враћа се у своје село.
Знаш ли поштански број? 7-1.
Живиш у 7-1? У провинцији?
Одакле си? -Из Бургоње.
Друже, Бургоња је у провинцији. -Провинција је доле на југу, будало.
Доле на југу? -Провинција је доле око Марсеја.
Па како зовеш северни део? -То је метропола.
Шта има, брате! Даћу ти га.
Франсоа Оланд.
Наставићемо да се дружимо. Сто посто. Који тупан!
Откуд то да ти као Арапин имаш праву косу? -Нисам Арапин.
Ниси? Него шта си? -Француз.
Каже да сам Арапин! -Личиш на Арапина. -Мени пре на Шпанца.
Видиш? Шпанци, Португалци... -Њему коса није у складу с телом.
А твоја је у складу с телом? -Коврџав сам и поносим се тим.
Коса му је као сунђер. -Арапи су коврџави.
Он има косу као белац. Коса му се зове Франсоа, а тело Омар.
Коса му се зове Франсоа!
Ја више волим моју ћубу. -Ћути, бре, тамо!
Шта се ту шепуриш, мали? Спустићу ја тебе. -Пазите, има косу кo жена.
Шта ћеш ти овде?
Хоћеш нешто од мене? -Не, ништа. Не брини.
Нешто хоћеш да ми кажеш? -Ни то.
Јеси ли срећна што ти је враћен намештај?
Шта је?
Здраво, љубави моја. Како си?
Страшно ми недостајеш.
Све ми недостаје.
Твој смех. Недостаје ми чак и твоје дурење.
Ово није баш...
Није баш паметно.
Ђорђо!
Шта је? -Пукао ми је водењак.
Је л' почело?
Је л' кренуло? -Немам контракције.
Мора да почну контракције? -Да. -Хајде, идемо на клинику!
Хајде... Позваћу их!
Немој да направиш неки нагао покрет. -Нећу црно.
Немој да почињеш! -Знам шта ћу да обучем.
Зајеби то, немамо времена. Стани мирно!
Обуци се, молим те! Молим те!
Обуци се. -Смири се. -Ти се смири.
Каже ти здраво!
Види, гледа те!
Јеботе, стварно је дечко!
Добродошао. -Ово су мама и тата.
Добродошао, дечко мој. -Мама и тата. -Добродошао, душо.
Баш је сладак.
Има твоје очи.
Држи му главицу. -Не знам како треба. -Овако. -Овако?
Не видим беби лице.
Тако! -Хоћеш да ја сликам тебе и бебу?
Не, не, не! Камера је компликована.
Видим нећеш умрети од глади. -Мама је јуче била са Солалом.
Већ је долазила?
Супер је. Шта још ту има? Чоколада, кафа, лимун. -Пуслице с лимуном.
Не, не, макарони. -То су пуслице.
Пуслице с укусом лимуна? -Да, пена од беланаца.
Пена од беланаца? -Тако је.
Да, у праву си. Има лимуна унутра.
А споља је пена од беланаца. А можда су...
макарони. -Здраво. Како је мама? -Добро.
Има ли име? -Да. -Не још.
Има име. -Нисмо још одлучили.
Изабрали смо име Симбад.
Хоћу још мало да размислим. Рећи ћемо вам касније.
Важи, навратићу. -Хвала. -Довиђења.
Зар се нисмо јуче договорили да буде Симбад?
Симбад је морнар, То је митологија, то је...
То је путовање. Симбад је супер. Елиот је као тупави интелектуалац.
Допада ли се теби Симбад, тата?
Не, то није име. -А Мари-Антоанет јесте? Сјајно!
Симбад је супер. -У реду.
Онда Симбад? -Добро.
Црну кафу са шећером. -У реду.
Молим вас. -Добро, хвала. -И какав је план?
Има један супер бродић који дође по вас на док, ако га позовете.
Нашао сам за тебе веселог, мишићавог морнара с напумпаним бицепсима.
Идеш ли и ти? -Не, идемо данас да посетимо Агнес.
Идемо да се Симбад упозна с Агнес. -Зар није требало она да дође?
Не брини, одвешћу га тамо да га види, а ти ћеш...
Идем и ја с вама. -Не!
Нећу дићи својим колима да бих се нашла с вама. -Прекини. О'лади мало!
Доста!
Још само један.
Ево нас, готово!
Јесте ли добро? -Добар дан. -Види га.
Како си? -Здраво, душо моја.
Шта кажеш?
Пресладак је! -Видиш? Ко је ова дама?
Је л' то тетка? Тетка Агнес?
Мене гледаш?
Нежан је, буди пажљива. -Наравно.
Сад станите мирно. С кумом, волеће ову слику.
Ти си прави лепотан, знаш?
Хоће да једе. -Мислиш? -Не мислим, знам.
Скоро је јео. -Једе свака три сата.
Је л' волиш своју куму?
Дођи код своје маме. Хоћеш код маме?
Воли он и код тетке.
Хајде да бебица папи. -Јесте ли за десерт?
Шта хоћеш? Клафути? -Нећу десерт.
Може клафути с малинама? Допашће ти се.
Одох ја у тоалет.
Сад је срећна.
Хвала ти, љубави.
Реци, зар не мислиш да јој је овде досадно?
Може ли да пређе мало код нас?
Еј, Маргарет Дирас!
Волим те.
Видели смо! -Супер је!
Дивна џелаба, али лоша вест. Значи не излазимо кад си обукао пиџаму.
Можете ви да идете. Бићемо онда мирни ноћас.
Та ти је добра! -Нико ти не верује. -Не можете да изађете без мене?
Сјајно, Ђорђо! Остајеш са женом и бебом вечерас. Сјајан момак!
Он је тако млад. -Поштовање!
Теби је то чудно. Брак, породица, немаш ти појма.
Ја вечерас не идем.
Остајем код куће.
Осим... Осим...
ако моја љубав не буде тако добра, па ме пусти.
Као рајску птицу. Да одлепршам с пријатељима.
Тони, Тони, Тони!
Како хоћеш, нисам ти ја мајка. -Онда идемо!
За Тони и моју давно изгубљену слободу!
За Тони! За Тони!
Хвала, Тони.
Враћамо се у свемирску базу.
Хоћеш ли макароне?
Свеједно, не остајем на вечери. Имам пословни састанак.
Вечерас, баш на дан кад смо се вратили с одмора?
Да.
Нећеш спавати овде?
Не. Нећу да те будим ако се вратим касно.
Добро, донећу ти Симбад у 9 кад кренем код гинеколога.
Не, у 9 имам потписивање уговора за продају зграде.
Па?
Па следећи пут ми јави раније.
Добро јутро, госпођо. -Добро јутро.
Дајте ово Ђорђу кад се врати. -Госпођо, он спава.
Спава? -Да.
Госпођо, он спава! -Не брините!
Љубави, како си?
Ко је она?
Не знам.
Јеси ли ти нормална! Рекао сам ти да је не знам.
Кунем ти се да се не сећам.
Ево, остављам ти сина. -У реду. -Марамице, пелене.
Кунем ти се! -Све што треба. -Не знам ко је она.
Нисам те преварио.
Добро, знам, био сам с девојком у кревету.
Али ништа се није десило. Био сам надрогиран.
Откад се ти... -Одувек. Одавно сам се навукао.
Па се... скидам.
Борим се.
Зашто ми то ниси рекао?
Зато што се, по мени, од мужа и оца не очекује...
да посрне.
Све је на њему.
Мора бити снажан у свим околностима.
Он не сме бити особа која дрхти и прави срања?
Желео сам да ме видиш таквог.
Увек сам мислио да ти тренуци припадају само мени,
да се тичу само мене.
То су тренуци у којима сам се понашао као говно.
Јер дубоко у себи...
осећам да сам такав.
Ја тебе не познајем. Ми се не познајемо.
Опрости ми.
Молим те.
Врати се назад
или ћемо се развести.
Не могу више овако.
У реду.
Али пре тога треба ми терапија.
Морам се решити овога.
Онда ћу се вратити.
Знаш шта ћемо?
Направићемо журку да то прославимо.
Изаћи ћемо за викенд и позвати све наше пријатеље.
Јеси ли некада разговарао с паровима који су дуго заједно?
Како то да су још заједно? Нису прешли преко преваре?
Нису прешли преко сумњи и дрога?
Преко свега су прелазили заједно. А сада се разилазе само тако.
На први знак проблема, хајде да се разиђемо.
А дете, поделићемо га. Направићемо друго. Ионако ћемо се опет разићи.
Да бисте се разишли, прво морате бити заједно. Вас двоје нисте заједно.
Да. Заједно смо раздвојени. -Тачно. -Ја га волим.
Он оставља своју жену уплакану... -Осуђујеш га са стране. Шта ти знаш?
Не осуђујем. -Осуђујеш. Никад га ниси волео.
Осуђивао си га од самог старта. Никад му ниси пружио прилику.
Увек сам говорио да није за тебе. Искрено, то што вучеш сина кроз ово...
Кроз шта? Желим да мој син живи с оба родитеља!
Али то не можеш. -Могу. Могу, видећеш. Видећеш да могу.
Само настави тако и једног дана ћеш доживети неку несрећу. Стварно.
Као брат морам да ти кажем шта мислим о овој ситуацији.
То је моја дужност. Шта је то? -Средство за смирење.
Он је наркос, а ти на лековима? Средства за смирење?
Погледај, овако се једе.
Седи доле. -Јеси ли љубоморна? -Не. -Ма јеси! Љубоморна си!
Видела сам тај поглед.
Мислиш да ћу ти украсти мужа?
Ја не крадем туђе мужеве. Гледај у мене, теби причам!
Ја не крадем туђе мужеве. -Добро је. -Имам свог човека кога волим.
Ђорђо, човек кога воли! -Моја љубав!
Дај! Дођавола!
Смири се. -Где је моја чаша?
Живели! Живели!
Смири се. -Имам нешто да објавим! -У реду, али без чаше.
Слушајте!
А ти седи!
Знате ли због чега је ова журка вечерас?
Препустићу Ђорђу да вам каже.
Ђорђо, изволи!
Хајде, реци им!
Ја ћу вам рећи шта славимо.
Ђорђо почиње лечење!
Зато што је зависник. Зато што је алкохоличар.
Зато што бежи и оставља своју жену и дете.
Зато што је болестан. И зато што повређује људе.
Тони, прекини.
Тони, прекини? Не, Тони неће да прекине!
Тони је више мука од тога!
Мука, мука, мука!
Попиј мало воде. -Хајде, идемо.
Хајде, рекао сам! -Нећу! Нисам довољно добра да будем с твојим пријатељима?
Твојим пријатељима од лепоте и моде! Од младости! Од дрога!
Морате бити на дрогама да бисте били прихваћени у свом кругу.
То је истина!
Девет евра. И ваше две кутије. -Хвала.
Здраво, Жозефе. Како си? -Добро, а ти?
Слатко је ово цвеће! -Украсио сам мало за Божић.
Један прозак и један ксанакс. -Добро, по један.
Је ли све у реду? -Јесте. -Добро.
Одмах се враћам. -Добро.
Тони? -Да?
Кристијан, са права. -Кристијане!
Како си? -Добро, како си ти? -Оћелавио си. Какво изненађење!
Баш сам у шоку.
Изволи. Хоћеш на рачун? -Да, стави на рачун.
Као и обично. -Свакако долазим опет за недељу дана.
Имаш бебу? Дивно.
Симбад. Ово је Кристијан, стари пријатељ.
Шта ради твој муж? -Мој муж је...
Јесам ли узела моје пилуле? -Јеси, ту сам их ставио.
Видео сам да си их ставила у торбу. -Ту су. Баш лепо што сам те срела.
Љубим те. Држи се!
Симбаде! Заборавила сам мог Симбада!
Како сам могла да те заборавим?
Је ли тата тресао бебу?
Стварно протрешене бебе су оне које тресу изнурене мајке
јер по целу ноћ урлају. Ћути! Хоћеш ли ућутати?
То су протрешене бебе. -То је потцењено. -А последице?
Шта? -Последице. -Погледај Бабет.
Она би могла бити пример.
То је Ђорђо. Душо, то је тата.
Баш њега брига за тату. -Он је преко света.
Дођи, бебице. -Види ко је то. -Шта је ово?
Здраво, тата. -Види њега! Диван је.
Где си? -У Аустралији. -Погоди ко може да стоји!
Покажи тати како стојиш.
Сјајан си!
Зовем да вам честитам Божић.
Јесте ли добро?
Морам да идем, треба да једемо. -Недостајете ми обоје.
Ћао, Симбаде.
Ћао, друже. Љубави моја! Моја бебице.
Видео си татицу? -Шта ради? Обилази острва?
Не, он је... -Пао је у депресију. У лошем је стању.
Разумљиво, изгубио је оца.
Очигледно је морао да побегне од жене и сина
на брод у Аустралији да мало размишља.
То нам отежава задатак кад ти умреш.
Где ћемо ми да идемо? У Јапан? Или на Кинески зид?
Тише мало! Види њега. Био је миран и добар.
После Скајпа се унервозио. -Па наравно, видео је оца.
Не, видео је нешто на екрану, а не свог оца.
Бебе не разумеју огледало.
Оне не разумеју Скајп јер је раван. -Добро, Лила.
Пређи на нову тему, завршили смо с тим. -Извините.
Осећам се као папагај који понавља једно те исто.
Само што она не долази к себи.
Кад се поново ожени, она ће рећи да је то зато да би разумео први брак.
Таква је љубав, очигледно.
Тони! Срање!
Чујеш ли ме? -Пустите мене, господине.
Дише.
Је ли некада већ покушала да се убије? -Никад.
Има пулс. -Ово је попила. -Добро, узећу бочицу.
Гледајте у мене.
Јесте ли попили све таблете? Госпођо, гледајте у мене.
Чујете ли ме? Реците ми шта је било.
Звао је муж. -Волео бих да ми каже ваша сестра,
Она не може да говори. -Реците ми, слушам вас.
Ја ћу јој спаковати торбу.
Солал. -Ту сам. -Уђите, то ће је смирити.
Изволите?
Киселу воду, молим. Благо газирану.
Изгледаш боље.
То и није тешко.
Желим развод.
Волиш ли ме? -Да.
Она је то сређено. Рачун, молим!
Није сређено. -Зашто? -Проблем нисмо ни ти ни ја.
Проблем смо нас двоје заједно.
Зар то није песма Фила Колинса?
Шта ти у ствари хоћеш? Реци ми.
Да се разиђемо и да те више не видим, да радиш шта хоћеш и кад хоћеш.
Нико неће викати на тебе, неће више бити суза...
Ти си мене стартовала, сећаш се. -Ја тебе? -Видела си ме с друштвом.
Изашли смо на пиће. Видела си то. Проценила си ме, зар не? Адвокат си.
Нисам неко кога си упознала у библиотеци.
Па? -Остављаш ме из истог разлога...
Тачно, тачно, тачно... -Због исте ствари која те је најпре привукла.
Из потпуно истог разлога. -Добро.
Значи, следећи момак ће те привући из неког разлога, а онда ћеш га оставити.
Када ћеш изградити нешто? -Ми нисмо ништа изградили.
Стварно? -Не, уништили смо једно друго.
Не тебе. -Не мене? -Тебе је немогуће уништити.
Скромност, јеси ли чула за њу?
Кад некога волиш, патиш. То није тако једноставно.
Ти не патиш много. -Немој ми ти говорити шта осећам.
Баш ме нервираш, иди дођавола! Зар све време треба да роним сузе?
Откуд ти знаш шта ја осећам?
Шта хоћеш од мене? Шта? -Борићеш се за нас?
Да. -Не. -Да. -Ни тренутка!
Шта значи 'борити се'? Да вриштим, крварим... Ја се тако не борим.
Нашао сам начина да те спречим да одеш. Тако се ја борим за нас.
Зашто ја морам бити оно што ти желиш да будем?
Била си са мном управо зато што сам то што јесам.
Зашто не прихватиш оно што имаш?
Не могу више овако.
У понедељак смо заједно, у среду нисмо.
У четвртак ће се вратити, у петак нећеш.
Следећи понедељак ме превариш, па ме онда у среду опет волиш.
Не могу више да издржим. Више волим...
Више волим овако него овако.
То се зове електрокардиограм. Кад иде овако, жив си.
Кад је овако, мртав си. -Више волим да не будем жива и да не патим.
То желиш? -Да, то.
А шта је с дететом?
До бракоразводног споразума, наизменични викенди.
Доводиће га дадиља, па се нећемо виђати.
Не.
Шта хоћеш? -Нећу развод.
Не долази у обзир. -У реду. Ако се разведемо, остаје са мном,
а ти га посећујеш. -Нема говора. Обоје ћемо узети адвокате,
па нека судија... -Ја ћу узети тебе за свог адвоката.
Не, нећу. -Опрости, али ја хоћу тебе за адвоката.
Немогуће. -Тако ће бити. Платићу ти цело богатство.
Нећу твој новац. -То је Агнесин новац. Узми га.
Шта је ово! -Мораћемо да објаснимо Симбаду.
Пусти га, већ је доста пропатио.
За тебе пустити некога значи ништа му не рећи.
Причаш глупости. -Морамо му рећи.
Ћути! -Рећи ћемо му! -Детету од годину дана? Шта ћеш му рећи?
Шта ког ђавола? Не зна ни да говори! -Он разуме, осећа то.
Рећи ћемо му. Сешћемо и разговарати с њим.
Рећи ћемо му да је готово и да се растајемо. Живећеш са татом,
па онда с мамом. Твоји родитељи су се развели.
Да, закажи састанак, види кад може да нас прими.
Па? Ја мислим да треба да му кажемо. Како је најбоље?
Како то да урадимо? -Да, како?
Овако. -Стани, Ђорђо! Стани!
Слушај, виђаћу свог сина колико ја хоћу!
Или ћу ја почети да причам. -Пусти ме!
Ако мислиш да ћеш ми својим адвокатским триковима узети сина,
само се завараваш.
Не заборави да си се нагутала пилула док си била у трудна,
ни непрестано колерисање пред њим. Сећаш се?
Ја имам сведоке. Изгубићеш старатељство.
Бар једном у животу мућни главом.
Је л' јасно?
Носи своју тежину.
Полако то ради. Спорије.
Тако, одлично.
Само тако, одлично!
Баци коску!
Лепотан мој! Много си ми недостајао.
Дај да те видим.
Ти одлучи чиме да жонглирам, важи? Кивијем, поморанџом, кашиком?
Кивијем, поморанџом и отвореним јогуртом. -Отвореним јогуртом?
Баш кварно! Идемо.
Помери се назад.
Чекај, чекај да се сакријемо.
Видиш? Још увек могу да те насмејем.
Секс!
Сад кад смо се развели могу опет да те запросим.
Можеш.
Не могу да гарантујем одговор.
Чекај, чекај, где је мој меда, дођавола?
Какав је она давеж!
Била си код зубара? -Не. -Избељивала си зубе? -Не.
Хајде, иди. -Глумиш кучку! Досадна си!
Доста, дижи се! -Слушај, наш дечко!
Сакриј се тамо. -Он је мој син. Сме да види тату у кревету с мамом.
Развели смо се, а ти имаш девојку. Збунићемо га. -Мама!
Под једним условом, да се вечерас креснемо.
Или ја остајем овде. Ево га иде! -Да се вечерас креснемо? -Да.
Пипни ми јајца.
Идем.
Нилски коњић! -Дај га мами. Јеси ли лепо спавао? -Да.
Добро јутро, срце мамино!
Добро јутро! -Гладан сам. -Идем да спремим доручак.
Поново је са својом правом љубави.
Испало ми је. -Шта? Дај то нилском коњићу.
Ко је то?
Види ко је дошао! Та... -Тата!
Дођи овамо!
Променила си се. Делујеш смирено. -Иста сам као што сам била пре.
Пре чега? -Пре него што сам тебе упознала.
Јеси ли се ти променио? -Ја сам се свега одрекао.
Ова кафа је изузетак. И кафа је сада за мене психотропна.
Ма дај. -Пијем камилицу, не пушим. Нисам ни на чему.
Стварно?
Шта је с Агнес? -Завршио сам с њом. Сама је са собом.
Мој отац је говорио, бежи од оних који су сами себе напустили.
Нисам разумео шта се ноћас догодило.
Зашто одједном да? Па сад одједном не?
То је било ноћас. Ово сад је стварни живот. -А ноћас није био?
Не, то је била парентеза.
Није то била парентеза, парентеза је све остало.
Јеси ли попио кафу? -Не.
Попиј кафу...
Изгледа да си скоро променила батерије.
Хајде, престани. Можемо да пођемо заједно.
Можемо да одемо на дагње у Довил. -Не.
Не, јер би Симбад... -Добро, а вафле у Бриселу?
Кускус у Маракешу? -Праве ли колаче од лимуна?
Где ми је телефон? Позваћу Мохамед из Ла Мамуње.
Они крећу бродом у Маракеш да једу кускус са својим сином Симбадом!
Величанствена авантура!
Ко ће данас почети? -Прво ја!
Изволите.
Данас бих желео да замолим за опроштај.
Да замолиш опроштај?
За шта?
За сву патњу коју сам нанео Тони и...
И Симбаду.
Молим те, опрости ми.
Опрашташ ли ми?
Јеси ли га чуо, Симбаде?
Опрашташ ли му?
То нисам ја. -Шта ниси ти?
То је мама.
Ето!
А ти, Тони?
Како ти то прихваташ?
Надам се да тако мисли.
Наравно да мислим.
Смањи то... -То је као жмарци, не брини.
Прејако је. -Покушај прво да се опустиш. -Ја?
Без стреса. Живот је кул!
Иди докле се осећа пријатно. Појачаваш горе, смањујеш доле.
Може ли 15? -Наравно. -И још једна ствар...
Видите ово! -Баш је кул, допада ми се.
Цмок, цмок!
Тони, види. -Упореди твоје с мојим.
Види ово. Ово је дебео мишић.
То ти радиш. -Ма, не радим.
Прави буку.
Зајебаваш ме! -Допадају ти се?
Ниси ваљда мислила да ћу заборавити 7. рођендан мог сина?
Срећна си што ме видиш?
-Да. -Срећна је што ме види!
Хоћеш да га тата узјаше?
Пази сад!
Срушиће се под тобом.
Добродошли на моје имање...
Спусти руку! Ево ти!
Врати му!
Упомоћ!
Хоћеш да скинеш тај сако? Људи ће помислити да си конобар.
Изгледаш као келнер. -То је срећна околност,
јер сам ја келнер.
Имамо Пуји де Шантмаре. Берба 1978, изволите пробајте.
Врло је атрактивне боје. Наравно, и за господина.
Може ли? -Не, не.
Само кап. -То је алкохол. -Неће нашкодити господину.
Господин слави свој 77. рођендан.
Само мало лизни. -Попиј све.
Данас имамо специјалну понуду, Монбује Сен Силвестре Роше Фуко.
Ми смо овде свестрани.
О, пардон, извините. Одлично, дајте мени.
За који сто? -Тамо, али... -У реду је.
Знао сам, инстинкт. Изволите. -Хвала.
Очистите сто 10, молим вас.
За сто 8, молим те. Пожури!
Пазите!
Извините.
Пардон, извините!
Извините, ја сам нов.
Господине! Молим вас.
Данас је рођендан господина Симбада!
За мене? -Да, за тебе.
У здрављу да га носиш.
Ниси такав желела? Јеси?
Дај да видим. -Погледај!
Шта је? -Дозволи да ти се захвалим. -Хајде, молим те.
Господе боже, клинац је болестан.
Има неку заразу. -Време је за спавање.
Хајде, идемо.
Смем ли да спавам код тате?
Да, што да не? -Све његове ствари су... -Није то далеко.
Не љути се, нећу га украсти. -Нисам љута.
Видим зашто би те то усрећило. -То није мој избор.
Дете је рекло шта жели. Видиш?
Четкица за зубе ти је у тој торби.
Ништа ми нећеш рећи? -Лаку ноћ, мама.
Лаку ноћ, душо.
Хајде да обучемо пиџаму.
Прво ћемо брзо свући прслук, а онда кошуљу. Брже! Брже!
Отвори.
Шта хоћеш? -Да те креснем.
Отвори! -Не. -Молим те. -Остави ме на миру.
Опасно је. У случају пожара или поплаве бићеш заробљена.
Не брини ти за мене.
Развалио си... -Хоћу да видим моју женску!
Развалио си браву?
То није све што ћу развалити. -Престани. -Хоћу да разговарамо.
Мислим да сам нешто ухватио. Види! -Нећу да гледам. -Пипни!
Кунем ти се. -Нећу!
Без насиља! -Бежи напоље!
Изађи из собе! -У реду, твоја соба, моја соба...
Само ти је досадно, то је све. -Не, него ми недостајеш.
Иди у кревет. Хоћу да читам. -Ја радим оно што хоћу.
Баш си слатка, знаш?
Часна реч.
Лутко глупава.
То није пата негра, то је неко срање.
Права пата негра... -То није права.
Права пата негра... -Није тако добра. -Шта?
Није добра као пата негра. -Ништа није као она.
То је усрани серано сушен можда само три месеца.
Зашто је зову пата негра? -Пата негра, хабуго, белота...
Изабрали су погрешног човека. -Тачно.
Белота, причам ти причу!
Еј, Паја Патак! Ово није белота.
Из Оверња је. -Из Оверња? -Што је онда зовете пата негра?
Овде долази много Шваба и Руса, па њих могу да намагарче.
Мисле да смо туристи.
Има у теби нешто пољско.
Извини. Ало?
Не. У ресторану.
Да, реци.
Зезаш?
Знали то Буве?
Држи се, одмах долазим. Позваћу га из канцеларије.
Одмах крећем, бићу тамо за 10 минута.
Важи, видимо се за секунд. То није нормално! Видимо се.
Брикур, чуо си? Директор оптужен за убиство жене, у свим вестима је.
Изабрао је да га ја браним. Изабрао је мене! -Замисли само!
Сјајно! Велико суђење на врховном суду.
Сочан случај, као што кажу.
Је ли тако? -Јесте. -То је супер. Одлично.
Ниси срећан због мене? -Одушевљен сам.
Браниш дегенерика. Фантастично!
Морам да идем.
За нашу фирму, ово је огромно. Немаш појма колико.
Већ смо наручили. Хајде прво да једемо.
Не, ручати можемо било кад, а ово се можда дешава једном у животу.
Дођи, ако хоћеш. -Не.
Нећеш ми пожелети срећу? -Срећно!
Тони!
Молим? -Силазиш ли? -Долазим за минут.
Сачекаћемо те овде. -Куде ћете? -У шопинг у Осгор.
Зашто? -Имам судар. -Џибриле!
Шта ти је? -Шта се дерете? -Одвези нас до Осгора у шопинг.
Јесте ли спавали? -Остави то за касније!
Ово нису "Жестоки момци"! -Врати се у кревет! -Субота је!
Сањао сам голе рибе. Упропастили сте ми то.
То је био само сан. Сад се разбуди!
Грег, сликај!
Прекините!
Џибриле... -Јеботе!
Извини, могу ли да те частим кафом? Специјална понуда.
Могу ли да те частим киселом? -Уображена гузица. Имам ауди.
Опасна си, мала!
Тони, што се ти дружиш с нама? -Шта? -Што си с нама?
Нисмо истих година, нисмо из истог социјалног миљеа.
Ниси паметна као ми, а опет излазиш с нама.
Озбиљно, откуд то? -Имаш неки скривени мотив?
Не треба ми никакав мотив. Допадате ми се, забавни сте.
Прави сте кловнови. -Кога највише волиш?
Од свих вас? -Не рачунајући Арапе и црнце.
Откуд ти овде? Немамо састанак. -Да, да, имамо.
Само секунд.
Слушам. -Шта слушаш? А то слушаш?
Нисмо на суду. О'лади, браниоче. Разговараш са мном као да сам...
Реци ми шта си хтео.
Је ли ми дозвољено да кажем да ми недостајеш?
Шта је? Дозвољено је или ми је забрањено? -Да, и?
Треба ли одмах да дотрчим?
Само кажем да ми недостајеш. Можда сам забрљао.
Можда видим како излазиш из мог живота, па шизим.
Мало је глупо да то тек сад схваташ.
Знаш, за неколико дана ће бити десет година.
То је довољан разлог за вечеру.
Желиш да ме видиш јер то сад теби одговара.
Само тако банеш, а шта је са мном?
Не, чињеница је да желим да те видим јер те волим.
И ти волиш мене, па ме зато избегаваш.
Разумеш ли разлику? -Какву разлику?
Шта ми можеш пружити сада што ниси могао пре десет година?
Како ће се разликовати? -Биће боље.
Сад ти је синуло, волиш да читаш под дрветом?
Не треба ти више 30 пришипетља да би био срећан?
Значи ради се о читању књига? -Ради се о томе да желимо исте ствари.
Супер! Могли бисмо да читамо под истим дрветом.
Исту књигу. -У реду...
Купимо две исте књиге да можемо да дискутујемо.
Ђорђо, већ је 10 година како ми претиш,
а онда следећег дана долазиш да ме опет просиш.
Дан касније обећаваш ми да ћеш средити проблеме с порезом.
Пролазе године, ништа се не мења. Крећеш се у истим круговима.
То је само прича.
Желим да будем срећна. Пусти ме да будем срећна!
Ако ме волиш, желиш да будем срећна. Пусти ме да будем срећна!
Ја не могу да те усрећим? -Добро знаш да не можеш!
Не могу ни ја тебе. Нисам те усрећила. Хајде да прекинемо ову шараду!
Имаш некога? То је у питању?
Је ли то? -Да, имам мушкарца.
Ти знаш да...
Нека Симбад остане ван тога. Не желим да тај човек...
Не желим да тај човек живи са Симбадом. Знаш то?
Не можеш се мешати у мој живот. -Баш ме брига с ким се крешеш,
али мој син неће имати никакве везе с човеком кога никада нисам срео.
Дај, ти си скроз одлепио. -Не, нисам одлепио. Нисам.
Ја не знам тог типа. Мој син неће бити у његовој близини.
Јеси ли чула, Тони?
Ако се тај твој само приближи мом сину, душо,
побринућу се за твоја срања, али не у адвокатској канцеларији.
Хајде опет почни.
Мој син је упознао мог човека и одлично се слажу.
Изазиваш ме, је ли?
Ти одлучујеш шта је исправно, а шта не?
Ти ћеш да одлучујеш за њега?
Као што си то радио за мене годинама? -Никада нисам подигао руку на тебе.
Хоћеш медаљу зато што ме ниси ударио?
А шта је с психолошким злостављањем?
Зар не мислиш да то боли више од ударца? -Тони, престани!
Он одлази, прекините!
Изађи, Ђорђо. Хајде!
Ти остани ту.
Смири се, седи.
Недостајаћете ми, људи.
Бићемо у вези.
Пази на колено.
Чувај се.
Волим те, човече. -И ја тебе.
Видимо се, људи!
Пази како возиш!
Изволи, седи.
Како нога? -Још ћопам, али сам срећна што опет ходам.
Хајде да почнемо од Симбадових цртежа.
Лепо је напредовао током године.
Ово су старији? -Тако је.
Напредак од почетка године је... -Ми смо изабрали тему.
Тема је била море.
Мали проблем у...
саобраћају.
Није лако ни мотором, бициклистичке стазе...
У сваком случају, извините.
Добар дан. -Добар дан. -Како сте?
Добар дан. -Добар дан.
Почели смо с његовим цртежима. Веома интересантно.
Разговарали смо о њима с нашим доктором.
Он је ово урадио? Све те цртеже? -Да, сви су Симбадови.
Уче да гледају на сат?
Да, већ је научио. Питајте га, видећете. -Никад не прича о томе.
Прича, још како. Ја га питам и он ми исприча.
Чита време и са мог сата.
Радили смо и неке диктате.
Добро је урадио. -Стварно?
Озбиљно? -Да, одлично с обзиром да је дечак.
Зашто као дечак? -Обично дечацима треба више времена да пишу читко.
Девојчице генерално имају бољи рукопис.
То је наследио од мајке. Елеганција је...
вероватно од мог оца.
Мој отац је био врло елегантан.
Драго ми је што сте обоје дошли јер имамо дивну вест за вас.
Прећи ће у виши разред.
Јако смо срећни због тога после његовог проблематичног почетка.
Честитамо вам обома. Помогли сте му да напредује.
Можете бити поносни на њега.
Хвала.
Је ли то све? -Мислим да јесте.
Много вам хвала на стрпљењу.
Хвала још једном. -Нема на чему.
Довиђења. -Довиђења?
МОЈ КРАЉ
Превод и обрада: КВРЛЕ, март 2016.