NEČEKANÁ LÁSKA
Titulky: Monkey
Korekce: Verity
- Přísahám bohu, jestli mi sem ještě jednou hodíš balón... jakejkoliv balón....přetrhnu Tě jako hada!!
- O můj bože! Miláčku stalo se Ti něco? Co se stalo?
- Samantha mě trefila do břicha balónem skrz okno!
- Zase lžeš, ty hajzlíku!
- Sam, ten kroužek v nose se do vojenské školy nehodí, nemyslíš?
- Mami, Adam filmuje! Podívej se na něj...
- Adame, vstávej! Kdo Tě učí, že jsou holky hloupý, co?
Já určitě ne, takže dobře poslouchej, kamaráde.. nemůžeš si z nás pořád utahovat...
Už si slyšel o hormonech, ne? Tak koukej mazat pro ten míč a přines mi ho!
A ušetři si příště to divadýlko!
Děkuji.. A to okno zaplatíš!
- Ale já.... - Pssst
- Dík, že jste počkali...
- Nezavolal si a my měli hlad. Myslela jsem, že dojdeš pozdě jako obvykle...
Přišel jsi o všechnu legraci, Adam zase rozbil okno.
Kolik jich bylo letos? 10?
Ještě že tatínek pracuje a může je zaplatit.
- Říkalas, že to zaplatím já..
- Můžu?
Je Ti teprv 12 a nemáš žádnou práci, takže Ti vlastně Tvoje peníze nepatří..
- Jakto, že ne? Je to mý kapesný!
- A kde myslíš, že se bere? Od táty, ty blbečku!
- Tak to by stačilo....uklidněte se! Už jsme si užili dost!
Prosím, to stačí..
- Jacku, musíme si promluvit.
- O čem?
- O našem vztahu...
- Ale notak, nezačínej s tím zase..
- Pořád se jenom hádáme, nemůžu už takhle dál žít.
Všichni se hádají a zůstanou spolu celej život, přesto že se nemají rádi.
- Ale já k nim patřit nechci.
Nechci jednou litovat toho, že jsme oba nevyužili šanci byt šťastní.
Už nám to spolu nejde...
- Zkusíme to ještě jednou!
Nedlužíme to našim dětem? Zajdeme někam na terapii...
- To jsme zkoušeli...nepomohlo to..
Vzpomínáš, jak sis na začátku manželství myslel, jak jsem vtipná, sexy a přitažlivá?
Už se ani nesměješ mým vtipům, ani nevím, kdy ses mě naposledy dotknul..
Posledních pár let je všechno, co udělám, špatně.
Myslím, že nás to ničí všechny.
- Nechápu, jak se to mohlo stát.
Ok, dobře...najdu si nějakej byt.
Ty zůstaneš tady s dětma.
Děti asi potřebují víc mámu než tátu.
- No to není pravda..
- Možná je, možná není ale tady byste měli zůstat vy!
Zatím jim to nebudeme říkat, než si neco najdeš...
- Fajn
Všechno nebylo špatný...
- Ne, všechno ne...
- Máme dvě skvělé děti.
- Jo, to máme.
- Co budu dělat?
- Zlato, jsem doma.
Došlo mi to.
Došlo mi to!
- Vyndej si ten kroužek z nosu, tady se takové věci nenosí!
- Mami
- Díky za oblečení
Dáš si trochu cherry, drahá?
- Jo, moc ráda
- S Tebou jsem nemluvila, drahoušku.
- To není nic pro mě. Díky
- Ahoj lidi!
- Ahoj Mary! - Ahoj Mary!
- Marry, dala bych si malou sklenku cherry..
- To si klidně dejte, ale obslužte se sama..
Nemůžu vám vyvařovat, a ještě k tomu servírovat koktejly!
- To by jste ani neměla, Marry, ja to udělám..
Co si dáte?
- To, co si dávám posledních 50 let každý večer, Jacku.
- Dobře, cherry.
Kate?
Děti?
- Colu - Colu
- Zkazí se vám zuby!
- My víme
- Děti,
jděte pomoct tatínkovi!
No...myslím, že si můžeme sednout.
- Vážně?
- Pokračuj dál a odkážu všechno Merry.
Tak co Tě přivádí tento týden?
...vykrvácí někdy srdce liberálů k smrti?
- Můžeme toho nechat, mami?
- Dobře, změníme tedy téma.
- Zase jste se s Jackem pohádali?
- Ne, už se nehádáme, mami,
...rozcházíme se
- Takže nemáte zkušenosti s prodejem?
- Ale jistě, že mám.
své rodině pořád něco vnucuju
..aby jedli zeleninu, psali domácí úkoly...
To vyžaduje sakra obchodní talent.
- Víte, tady máme poněkud jiný sortiment.
Hledám totiž někoho, kdo má zkušenosti s prodejem módních oděvů..
a to Vy nejste.
- No neřekla bych, že to, co tady prodáváte, je módní.
- Já nevím
...nevím, co mám s Váma dělat.
Pěknej melír, Marto!
Vypadáš úžasně!
Nebudeš dlouho sama.
- Takže Vy nejste kadeřnice ani manikérka?
Tak co jste?
- Jsem někdo kdo ví, že melíru odzvonilo už v 50tých letech.
Díky
- Ale melír je přece...
- Myslím, že od desátého bude k vidění.
Takže se domluvíme na prohlídce?
řekněme...
patnáctého?
Dobře budu se těšit!
Dobře
Výborně Díky.
- Můžu Vám nějak pomoct?
Nebo tu chcete stát celej den?
- Možná tu budu stát celej den.
- Tak si poslužte!
- A zajímá Vás proč?
- Jasně, proč ne.
...kšefty moc nejdou, mám čas
- Protože, když jste ženská, které táhne pomalu na 40,
a udělala jste tu pitomost, že jste si myslela, že starat se o rodinu je báječný nápad...
a chtěla jste být jen manželkou, matkou a děti Vám už vyrostly a nemůžou se už dočkat, až se Vás zbaví,
a manželství se Vám rozpadá a Vy se snažíte začít znova
s absolutně nulovými zkušenostmi,
a odevšad akorát slyšíte tu pitomou písničku "Sem tak sama".
Tak byste tady nejspíš stála taky!!
- Máte pravdu,
ta písnička je otravná.
Nechcete si dát trochu kafe?
- Tak jo.
Brad Mac
Tohle je... Jak se jmenujete?
- Jsem Kate, Kate Mayerová.
- Ahoj Kate, já jsem Maggie.
- Ahoj Maggie
Kdo z vás je Brad a kdo Mac?
- Ahoj, já jsem Brad.
Né, to byl vtip...já jsem McNally Mac je zkratka..
A tohle je Brad, jenom Brad.
- Kate má dnes špatnej den, neví, jestli má jít doprava nebo doleva...
...tak jsem ji pozvala na kafe.
- Výborně, udělám ho! Smetanu, cukr?
- Černý, prosím.
- Dobře
- Pojďte se támhle posadit.
Hej Brade, ona Tě neukousne!
Dej si pauzu.
- Tak, prosím
- Děkuju
Moc se omlouvám. Tak jsem si venku přemýšlela a Maggie se nade mnou slitovala...
- To je v pořádku, nemusíte mi nic vysvětlovat.
Podívejte, kdo pro mě pracuje.
- Ještě že už Tě dávno nesnáším, jinak bych se urazila...
- Tak to vidíte!
- Ale vy žádnou telefonistku nepotřebujete!
Nabízíte mi práci, protože se Vám zželelo budoucí rozvedené matky se dvěma dětmi.
- Né, vážně potřebuju telefonistku.
Maggie a já jsme věčně v terénu a Brad nerad zvedá telefony.
Takže...
- A mluví vůbec?
- Víte, on to s lidma moc neumí, jinak je úžasný Jen to neumí s lidma.
- A není to pro něj trochu nevhodná práce?
- On na sobě hodně pracuje.
- Tak dobře, kdy chcete abych nastoupila?
- Kdy se to bude hodit Vám. - Co třeba zítra?
- Fajn - Tak jo
To je skvělý.
- Děkuju, mockrát děkuju - Nemáte zač!
- A nashledanou zitra Tak se mějte.
- Nashledanou
- Ty jsi ji zaměstnala - Jo
- Je pěkná - Přestaň!
- Ahoj
- Jak ses měla? - Prima!
Mám práci. - Fajn
- Zopakuj mně, co jsem Ti řekla - Že....
že ses měla prima a všechno je jako obvykle...
- Tohle u soudu neděláš, že ne? - Co jako?
- Že si vymýšlíš...
- Ale já si nevymýšlím... - Právě jsem Ti řekla, že mám práci...
Jak si z toho udělal, všechno jako obvykle?
- Moment, ty máš práci? A jakou?
- Telefonistku v jedné realitní kanceláři - Telefonistku?
Tím nezaplatíš ani hlídání dětí.. proč to děláš?
Nepřipadá Ti to hloupé a kontraproduktivní?
- Možná jo, ale nějak začít musím.
- Ahoj
- Dobré ráno!
- No teda panečku...
ruce od ní pryč, Mac!
- Jsem lesbička.
Maggie si totiž velmi libuje v homofobních vtipech.
- Vy jste lesbička?
- Nebojte, není to nakažlivé!
- Vsadím se, že nikdy žádného gaye nepotkala..
Je to vůbec v roce 2002 možný?
- Ne ne ne, pár jich znám, ale Vy na to vůbec nevypadáte..
- Ve skříni mám kostkovanou košili.
- Jednou jsem to zkusila, ale není to ono..
- Nikdo se Tě neprosil.. - Omlouvám se.
- Ale jestli Vám to vadí... - Ne néé, připadáte mi Teď ještě zajimavější než před tím..
- Vážně? - Ouh, tak jsem to nemyslela...
...chtěla jsem jen říct, že lidi by měli zůstat tím, čím jsou.
- Tady je Váš stůl, připravili jsme Vám ho, tak prosím..
- Děkuji
- Jenom zvedejte telefon, realitní kancelář Hays, přepojujte a zaznamenávejte vzkazy.
- To je všechno? - Ano, to je vše.
- Připadá mi to jako dobročinnost.
- Tak trochu.
Důležité je, aby si člověk v práci trochu užil.
- Většina z nás si totiž jinak moc neužije, jsme jinak chodící mrtvoly..
- Nejsem chodící mrtvola. - Ale jsi.
- Ne, nejsem! - Ale jsi!!
- Nevím, proč snáším tyhle urážky.. - Protože nás miluješ!
- Nemiluju! - Ale miluješ!
- Nemiluju! - Miluješ!!!
- Vidíte, takova dobročinnost to není..
- Děkuji, že jste mi pomohli přežít můj první den bez pohromy.
- Bylo nám ctí. Tak utíkejte za dětma!
- Tak jo, dobrou noc! - Dobrou!
- A hezky se vyspěte! - Vy taky!
- Libí se Ti, poznám to
- Co kdyby si mě přestala dávat dohromady s každou ženskou, co projde těmito dveřmi?
- Ne! - Jsi tím snad posedlá!
- Myslíš si, že každému kdo je gay, se líbí všichni stejného pohlaví?
- Že jsme žraloci, hladově číhající na svoji oběť?
Něco Ti řeknu, některé s naprostou přesností rozlišujeme
a nespíme s každou ženskou, která kolem projde.. protože jinak bysme spaly i s vlastní matkou!
Ale jo, libí se mi....čerstvá krev. Ty se mi taky líbíš
a neznamená to, že chci s Tebou spát.
Jasný?
- Jasný! - Fajn!
- Jdeme vážení! - Chcete přepojovat hovory na mobil?
- Ne, to nepůjde. - Proč, budete mimo signál?
- Ne, Vy! Jedete s náma na karavanu.
- Co je to karavana? - Copak nečtete žádné časopisy ani noviny?
- Je to akce, kde makléři obhlížejí nové domy na trhu.
- Mac? Brad s náma nejde? - No, on nemá karavany rád..
- Tak proč s náma jel? - Provětrat se.
- Maggie, vím že mi do toho nic není, ale Brad není ve své práci zrovna hvězda.
- Přesně tak. - Tak proč ho Mac nevyhodí?
- Já sem Vám nic neřekla, ale on býval počítačová bedna.
Jenže jeho firma zkrachovala, tak ho Mac přivedla k nám.
Krom toho, Mac by nikdy nikoho nevyhodila..
- To je loajalita ad absordum ne? - Jo
A tohle už vůbec nemáte ode mě... je to bratr její bejvalý milenky...
- A proč se o něj nepostará ona? - Je mrtvá..
- Fuj!
- Maggie - Omlouvám se!
- Myslím, že je v tom potenciál - To si myslíte o všem.
- Ale já to myslím vážně, Oškrábala bych tu starou barvu,
dala bych nové osvětlení.. zavěsila moderní kuchyňské skříňky,
koupila kovové doplňky, vybílila stěny a bude z toho sen homosexuálů.
Co? Nemám pravdu?
- Realitka Hays
Můžu se zeptat kdo volá?
Momentíček. To je pan Broobakere.
- Dobrý den, pane Broobrakere!
Výborně!
Kdy Vám mám přinést smlouvu?
Ne, přijdu zítra ráno! Dobře, nashle!
- Tak jo? - Jo!
- Máme tu takovou tradici. Vždycky, když prodáme dům, tak jdeme všici oslavovat!
- Karle, přijdu pozdě a namol.
- Jdete s náma? - Ráda, jenom zavolám Jackovi, aby zůstal u dětí.
- Řekněte, že máte pracovní jednání. To pití a opíjení bych raději vynechala...
- Hmm, tak jo - Zavoláme mu z auta. Jdeme!
- Pojď, Kate!
- Ahoj JJ! - No nazdárek!
Tak zase jsme něco výhodně prodali? - To si piš!
- Tak fajn. To je teda skvělý! - Ahoj!
- Co si dáte? - A....
- No a ten chlápek se ptá.. patří ten koberec k domu?
A já na to...je ode zdi ke zdi! Tak co myslíte?
A on povídá...já nevím.
Já mu na to...vy jste ten největší pitomec, jakýho jsem kdy viděla...
- To je jako v těch pitomejch seriálech, co nemají konec.
Kromě South Pacifiku. Pěkná scenérie a zase k ničemu..
- Hele, teď mluví.
A mimochodem to nebyl žádnej seriál, ale hra a pak film.
Mizerně obsazenej televizní film.
- A mimochodem, nesnáším Tě!
- Je čas na další rundu!
- Jo Brade, teď platíš ty! - Cože? Tady platí Mac!
- Jo, její peníze jsou Tvoje peníze, tak jakej je v tom rozdíl!
- To je fakt.
- Jaké to je být lesbička?
- Pane jo...
Ty nechodíš kolem horké kaše...
- Ne
- Nevím.. jaké to je mít modré oči?
- Omlouvám se, asi už budu trochu opilá.. protože je to vážně dost pitomá otázka..
- To nevadí
Když je někdo gay, tak je trochu jak v panoptiku, lidé se rádi zastavují u klece a zírají..
Já to spíš myslela tak, že by mě zajímalo.. kdy si to poprvé pocítila..
Kdy ses rozhodla, že jsi lesbička?
- Ono to není rozhodnutí.. a nejspíš jsem to věděla od jakživa..
- To musí být těžke...ne? Je to těžké?
- No, člověk zklame spousty lidí... rodiči počínaje.
- Pane bože, moje matka, ten nekrytičtější člověk na celém světě, by z toho dostala určitě infarkt.
Mami, nejen že jsem Tě zklamala jako dcera.. žena, matka a strážkyně krbu..
A navíc jsem se rozhodla spát se ženskýma..
To by ji asi pěkně vytočilo - Jo poměrně spolehlivě!
- Zlato jsem doma!
Ahoj Bobe! No jo, jsi hodnej kluk.
Co tak něco k jídlu? Notak pojď, pojď honem!
- To jen abych Ti předvedla jak to chodí. Rozumíš?
Ale tihle dva Tě nesmí rozházet! Vyzpovídali už všechny realitkáře ve městě.
- Tedy to, co jsme slyšeli od těch Vašich kolegů o provizích, nás moc nepotěšilo...
- Jsou moc vysoké, to je prostě fakt!
- No obvyklá provize dělá 6%, a kolik si řekli ti naši kolegové?
- Tři! - Čtyři procenta!
- Tedy já nevím, ale ani jedno z těch čísel Vám nedává záruku agenta, který se bude opravdu snažit prodat Váš dům.
A Vy se chcete stěhovat na Floridu co nejdříve, mám pravdu?
Kromě toho jsou tady ty potíže s nadací a tady Mac je nejlepší agentka ve městě.
Což znamená, že za svůj dům dostanete lepší cenu. Takže s tou provizí je to relativní, mám pravdu?
- Potíže s nadací... Kde jsi to vzala?
- Bofila
- Teda ty jsi číslo!
- Co? - Byla jsi dobrá agentka!
- Měla bys zažádat o licenci. - Cože?
- Myslím to vážně, my Ti pomůžeme! - Nevím, co na to říct..
- Řekni ano! - Já, já nevím..
- Rozmysli si to!
- Tak jo. Rozmyslím si to.
- Tohle zapiš raději sem...
- Smluvní vztah musí obsahovat všechny náležitosti.. - Nezapomeň na oprávnění!
- Tak a teď tohle..
- Nájemné je možné platit na účet pronajímatele několika způsoby
Za prvé ho může nájemce hradit několika měsíčními splátkami.
A to například do páteho dne běžného měsíce.
Za druhé je možné hradit čtvrletníma splátkama.
- Takže, když prohlídka nedopadne dobře, co uděláte?
Jelikož není podle smlouvy zprostředkovatel zodpovědný za případné škody..
...nemusíte dělat vůbec nic.
- Výborně! - Jooo, juchůů!
- Myslím, že bychom měly jít! Tak pojď!
- Ty sis ještě žádný byt hledat nezačal že? - Měl jsem moc práce.
- Jacku! Zítra dostanu nějaké nabídky.. jestli nemáš čas, půjdu já.
- Fajn. Jdeme pozdě, pojď!
Víš, jak to Barny a Cindy nesnáší.. Prosím.
- Už to bude. - Bezva!
- Vypadáš fantasticky! Čím to? Co se změnilo?
Byla jsi na plastice, nebo kde? - Ne!
- Určitě má milence. - Nemám žádného milence!
Jednoduše žiju! - Tím to nebude, tady se děje něco jiného..
Co je to?
- Jack a já se rozvádíme..
- Ouh můj bože! - To snad nemyslíš vážne?!
- Nejsme šťastní a už delší dobu to neklape.
- A kdo je prosím Tě šťastný? Co s tím má štěstí společného?
- Nějak všechno!
- To je přeci jasný, ne? - Jo, asi jo, máš pravdu..
- Chtěl bych Vám něco říct! - Jo?
- Kate a já jdeme od sebe. - Co?
- Byli jste perfektní pár. - Jo, zdání klame.
- Ale tohle změní i naše vztahy.. - Cindy, tady nejde o Tebe!
- Ale jde tady o nás!!
- Hele, já vás mám pořád ráda a doufám, že se neurazíte a budeme se dál přátelit!
- Já to nechápu, co se stalo? Z ničeho nic se rozhodnete, že se rozejdete a hotovo?
- Jack by byl spokojený, kdyby vše zůstalo při starém.
To já zažádala o rozvod.
- Jsi v pořádku? - Jo, celkem jo.
Jestli tenhle nebude stát za nic, tak už se z toho zblázním!
- A já se zblázním s Tebou, takže to bude dvě jednou ranou.
Víš jistě, že zrovna Ty bys měla shánět Jackovi bydlení?
- Když to neudělám já, tak nikdo.
- Kate?
Kate? Co se stalo?
Jsou děti v pořádku?
- V naprostém! - Tak proč si chtěla, abych přišel v poledne domů?
- Chtěla jsem Ti ukázat Tvůj nový byt! A pak to musíme říct dětem.
- Dále! - Hele, ztlum to!
- Jo, a je to!
Mluvte, čas je drahý... - Někdy jsi chytřejší, než se zdáš..
- Musíme si promluvit.
- Vím všechno o včeličkách a motýlcích.. máme přeci tyhle pohovory každej rok!
- Panebože, ty jsi únavná.. - To vím taky!
Mami, tati... co je?
- Víš, nebude to tak snadné, tak na nás tak nespěchej, ano?
Víš, že já i táta Tě máme moc rádi. - Jo.
- A že se někdy v životě věci mění. - Jo
- No, potíž je v tom, že už se dost nemilujeme a... že se rozvádíme.
Slyšela jsi, co jsem právě řekla? - Jo
Už delší dobu vím, že se něco dějě.. doufala jsem, že se stane zázrak..
- Já vím zlato, to my taky...
Nechci Ti kazit život ani Adamovi. Vy oba jste náš poklad
To je to poslední, co bychom si přáli...
- Já jenom chci, aby mí rodiče spolu zůstali až na věky, jako každý dítě.
Ale Adama i mě už unavuje poslouchat, jak se věčně hádáte.
Já to vůbec nechápu, proč jste se začali hádat?
Co se stalo? - Já nevím.
- Proč lidi tak brzy zapomenou, že se dřív měli rádi?
- Protože i když se snažíme ze všech sil, jsme jenom lidi.
A někdy se zasekneme a nejde to dál.
- Je mi to líto, srdíčko.
- No? - Ahoj borče!
- Ahoj
- Poslyš, máma a já máme něco moc důležitýho na srdci...
Mohl bys odložit toho Game-boye? Dík
- Tak jo, číslo máte kdybyste mě potřebovali? - Jo
- Pojď sem, no pojď ke mně!
Chci, abys mě poslouchal.. všechno bude dobrý!
Jsem jenom o 5 bloků dál, kdykoliv se můžeme vidět!
- Ach promiňte, jdu pozdě!
Proč všichni stojíte? Proč na mě tak zíráte?
Mám padáka, je to tak? - Jo
Obávám se, že Tě budu muset uvolnit jako telefonistku, protože Tě zaměstnám jako realitní agentku!
Prošla jste! Maggie to otevřela!
- Nemohla jsem to už vydržet! - Panebože! No to je...
- Není to úžasný?
Blahopřeji Vám.
- No to je skvělý!
Děkuju!
Víš, docela se těším! Můj první dům na prodej.
- Jo, ale nepřeháněj to! Ještě jsi ho neviděla.
- Určitě tam na mě čeká štěstí. - Já vím, že jo.
- Tradá!!!
- No nee
- Krása, co? - Jo!
- Dobře, jdeme ho prodat! - Tak jo
- Máš prospekty? - Jo
- Kate...vypadaly dobře když jsi je rovnala před 5ti minutama. - Já vím
Je to směšné.. Připadám si jako 15tka před prvním rande.
- To Tě přejde hned jen co vyprovodíš ze dveří takového stého zájemce.
- Musíš jim otevřít! - Pravda, jo...už běžím.
- Ahoj - Dobrý den! - Ahoj
- Pojďte dál - Díky!
- Pane jo
Tady se nesáhlo na nic nejmíň 50 let.
- To je pravda! Ale myslím, že to je dobře...
Žádné nesmyslné předělávky, čistá paleta - jeden majitel.
- No a neumřel tady někdo?
- No, ano, ale všichni musíme někde umřít.
- Děkujem Vám, nashledanou. - Jo, díky.
- Děkujem, že jste přišli!
- Tak jo, děkuji Vám.
- Nashledanou - Nashle!
- Musíme jim říkat všechno, když předvádíme dům?
- Ano Kate, vzpomínáš? Nic netajit!
- Něco musím dělat špatně!
- Malá rada: musíš je něčím zaujmout, než jim řekneš o jediném vlastníkovi.
Tím pádem si k domu vytvoří vztah dřív než se dozvědí, že tam někdo umřel..
- Fajn - Díky
Děkuju
- Tady to je v pořádku!
- Jak se jmenovala Tvá dívka?
- Loren
- A kdy umřela?
- Před 5ti lety v květnu. Copak Ti to ta kecka Maggie nevyžvanila?
- Promiň, nic mi do toho není. - Ne, neomlouvej se!
- Určitě to musí pořád hodně bolet.
- Víš, člověk si namlouvá, že to časem přejde.. ale...
nikdy to nepřejde...
- Jak dlouho jste byly spolu? - Skoro 10 let.
Totiž, znaly jsme se už dlouho před tím, ale já...
já nebyla připravená do toho jít..
A ona čekala a čekala...
Škoda, že jsem promarnila tolik času, víc než jsme nakonec měly..
- Podle mě jsi měla vůbec štěstí, že jste se poznaly.
A ona že poznala Tebe!
- No jo, půjdem? - Jo
- Ahoj Sandy, Ritto! Jak se máte?
- Prima - Dobře, a jak ty?
- Výborně! Tohle je McNally Haysová...Sandy, Ritta
- Ahoj, těší mě.
Jdeme pozdě! - Nechte si chutnat!
- Ahoj, váhal jsem, jestli mám odemknout svým klíčem.. - Ne, klidně ho používej.
- Tak jo, no televize už je nažhavená, jídla spousta,
bude to jako doma.
- Dej mi pusu! Ty taky!
- Měj se - Ahoj
- Kate
Co tady děláš?
- Víš, úplně poprvé za celej život jsem zůstala sama doma..
Děti jsou pryč, stejně jako manžel.. a přátele nemám..
tak jsem přišla sem..
- Pojď dál.
- Tohle je Bob.
- Ahoj Bobe
Co je to s tebou? Ještě jsi neviděl někoho rozleženýho, co?
- Bobe, jaká jsou pravidla..hmm?
Bobe! No proto.
- Děti odjely poprvé na noc k Jackovi a mě to sebralo...
Bez nich jsem ještě nebyla..
Víš, je to zvláštní..
Zapřela jsem sama sebe a stala se Jackovou ženou
a Samantinou matkou, Adamovou matkou ženou v domácnosti.
Jako Stepfortská panička.
Ale tohle jsem chtěla... chtěla jsem nějakou změnu..
A teď najednou nevím... nevím najednou vůbec nic.
- Chceš, aby se vrátil? - Ne... to nechci!
- Ale moje děti to určitě poznamená, to je na tom to nejhorší. Je to prostě k nesnesení!
- Jo, to máš pravdu.
- Ale já...chtěla jsem víc. Od života víc, chtěla jsem víc od sebe,
a chtěla jsem vic od Jacka.. a on mi to nemohl, ........nebo nechtěl dát.
- Třeba jenom nevěděl jak. - Říkám si, jestli to není mnou?
- Ale Kate! - Třeba něco to ve mně vyvolalo..
- Ne, to. - Já nevím, já už ničemu nerozumím..
- Poslyš, tohle není jenom Tvoje vina! Vážně není!
- No jo. - Rozhodla ses správně!
Všechno se urovná. Slyšíš? Všechno se urovná!
- Kate, nedělej to!
- Proč?
- Protože nevíš, co děláš. Nevíš, co to znamená!
- Ale vím, takhle to cítím.
- Je to složitější než říkáš. Jsi impulzivní a to je chyba.
Jenom reaguješ na lidskou laskavost. A lidský zájem. To je všechno.
A o tom ty vůbec nic nevíš! - Takhle to rozhodně není, nejsem pitomej puberťák, Mac..
- Kate, já jsem lesbička a vím, co to obnáší.. Tohle je můj život, ne abstraktní představa..
Nejsem vypínací a zapínací. Neměla bys to brát na lehkou váhu.
- Neberu to na lehkou váhu.
- Většinu života jsem prožila ve lži, snažila jsem se být dcerou,
nepřipouštět si zkutečnost, že jsem lesbička, protože jsem se bála nenávisti a ostudy.
Až jsem potkala Loren, ona mě naučila, jak se nebát.
Ale tohle...to mě opravdu děsí. A já už nechci žít v hrůze.
A nechci kohokoliv vzít na tuhle cestu, protože mě to málem zabilo.
- Nechtěla jsem Tě do něčeho tlačit. - Chápu.
- Nevím, co se děje, nikdy před tím se mi to nestalo!
Ale měla bys vědět, že jsem nehledala rychlé řešení mých problémů.
Pohlazení od jiného člověka, ať by to byl kdokoliv.
Věř mi nebo ne... všechno se změnilo, když jsem Tě poznala
A děsí mě to úplně stejně.
Měla bych jít.
- Reality Hays!
- Tady Willsonová - Zkusím jí zavolat na mobil..
- Je nedostupná... chcete jí něco vzkázat?
- Jen jí řekněte, ať mi zavolá. - Ano, řeknu jí to, paní Willsonová.
Děkuju, nashledanou!
- Kde je? Už tu nebyla dva dny!
- Myslím, že si jdu zakouřit..
- Brade? Mohl bys pro jednou brát telefony? - Myslím, že ne!
- Kdyby to nešlo..zapni záznamník.
- Maggie, co se děje? Kde je Mac?
- Zlatíčko, mám pocit, že znám Mac dýl než sama sebe.
Je naprosto vykolejená....totálně.
- O čem to mluvíš?
- V tomhle stavu jsem ji viděla jen třikrát..
..když poznala Loren, když přišla o Loren
a když poznala Tebe.
- Ty se mi vyhýbáš? - Ne
- Už si nebyla v kanceláři dva dny! - Pracovala jsem.
- To chápu. Ale ještě se nestalo, pokud se nemýlím, že jsi nepřisla do práce a to se nemýlím!
- Tohle není logická věta! - To je fuk!
- Nepozveš mě dál? - Tak jo
Pojď dál!
- Jestli takhle vypadá náklonost ke stejnému pohlaví, tak jsi měla pravdu
..není to nic příjemného.
- O čem to mluvíš? - O nás dvou!
Ty se mě straníš! - To není pravda.
Tady nejde jenom o Tebe, jde i o mě!
Alespoň by ses mohla chovat dospěle a mluvit se mnou!
Od ženy bych čekala lepší komunikaci!
Co se stalo tuhle v noci by nemělo ohrozit naše přátelství.
Můžeme zůstat přítelkyněmi, ne?
- Neumím už být Tvoje přítelkyně po TOM.
- Proč?
- Protože k Tobě cítím víc, než bych k přítelkyni měla..
- Takže co? Přestaneme spolu mluvit a já pro Tebe přestanu pracovat,
protože to tak bude jednodušší? - Nee... já..
Já nevím... proč je to pro Tebe tak jednoduché?
- Není. Jenom Ti to pořád nedochází.
Podívej se...v mém životě je plná spousta různejch lidí.
Byla jsem odhodlaná opravdu zjistit, co cítím a uvědomit si ryzika!
Ikdyž nevím, jestli je to skutečné.
Pochopím, když řekneš že nechceš.
Ale už nepochopím, když se přestaneš se mnou vídat a mluvit se mnou!
- Copak nechápeš, že to opravdu chci!
Vídat Tě a mluvit s Tebou?
- Jacku! - Ahoj
- Děti nejsou doma, ty to nevíš? - Jo vím,
ale chtěl jsem s Tebou mluvit. - Dobře, ale musím za chvíli jít.
Pojď dál. - Díky
Moc Ti to sluší. - Díky
- Kam jdeš? - Jdu na večeři s Mac a klienty. O čem jsi chtěl mluvit?
- Mám ty rozvodové papíry.
Nerozmyslela sis to?
- Určitě ne.
Je mi to líto, Jacku.
- Ahoj - Ahoj!
- Ahoj, Jacku!
Jak se vede? - Dobře, díky
- Ráda Vás zase vidím. - Já vás taky.
Doufám, že se Vám ta večeře s klienty vydaří.
Tak ahoj.
- Měj se! - Ty taky!
- Díky
- Pěkné oblečení, kde jsi to koupila?
Nikdy mě nenapadlo, že to budu říkat někomu, s kým chodím..
- Tak večeře s klienty, co? - To jsem mu měla říct, že jdu na rande s Tebou?
- No podle jeho výrazu soudím, že stejně něco domýšlí.
Aaa jestli to ještě neví, brzy se to dozví.
- Ale já mu to řeknu. - Hmm
- Jenom ne teď. - A kdy?
Až si budeš víc jistá?
- To není fér. - Ale je!
Já nevím, třeba si mě jen zkoušíš jako boty.
- Tohle je urážlivé a trapné.
- Ale Kate, tohle už jsem zažila milionkrát. - Vážně milionkrát?
- Notak neblázni, víš jak to myslím?!
- Ne, nevím jak to myslíš, protože jsem v tom vašem klubu potřásání rukou nová.
- Nechme toho, musíme si teď dávat pozor.
- Proč? Není jedna z výhod soužití se ženou,
že můžeš mluvit a mluvit až do zešílení?
- Jestli se cheš hádat jen proto, že Tě to děsí, místo toho abys přiznala, že máš strach,
tak se Ti to daří.
Jenom jsem to teď od Tebe nečekala.
- Pojď do zadu! - Ne
- Notak, vstávej!
- Tak co? Jsem tady, tak co je?
- Sedíš tam jako hromádka neštěstí, co myslíš, že se stane?
Vrhla ses do svýho prvního vztahu po Loren s upřímnou, zmatenou matkou dvou malejch dětí.
Měla bys jí dát čas!
- Měla jsem raději udělat to, co jsem měla původně v plánu
a to...už nikdy si s nikým nic nezačínat.
Ale bude to problém.
Myslím, že ji miluju.
- To nic.
- Ahoj
- Přišla jsem se Ti jen omluvit.
Tlačila jsem na Tebe a zapomněla jsem, čím procházíš,
protože už je to dávno, co jsem tím procházela já.
A ty máš navíc děti, takže.. jestli to nedokážeš...
..pochopím to.
Ale chci abys věděla, ať se stane cokoliv,
vždy budeš mít práci a ve mně máš přítelkyni.
- Ahoj - Nemusíme přeci zvonit na vlastní zvonek.
- Pusu!
- Tak zase v sobotu!
- Jak to šlo? - No, nic moc.
Raději by byli tady, nedivím se jim.
- Nechceš, abych Ti pomohla z toho udělat trochu domov?
- Jasně, dík.
- Tak ahoj - Ahoj
- Musím Ti něco říct. - Jistě.
- Tak spusť.
- I když předstírám, že jsem velká, tak nejsem.
Jednu chvíli tomu rozumím, další zase ne,
a vážně mi nedělá dobře, že už nejsme rodina.
- Ale my jsme rodina,
Rozdělená, to ano, ale pořád ještě rodina.
- To není totéž.
Já si asi myslela, že život má zůstat tak, jak je,
a nic se nema měnit, ale to je uhozený,
protože všechno se pořád mění,
jenom
mě nikdy nenapadlo, že první, kdo odejde z domu...bude táta.
- Sandy! To je ale překvapení.
- Můžu dál, abych tu nemusela hrát divadýlko sousedům?
- Ach, ale jistě. Pojď dál.
- Podívej, přišla jsem se Ti omluvit.
Asi jsem s Tvým krokem nesouhlasila,
protože to bych se pak musela podívat i na svůj život a uznat, že nestojí za nic.
- Rozumím
a jsem moc ráda, že jsi přišla..
- Já taky.
- Máš ráda svou práci? - Jo, mám.
- A kdy začneš s někým chodit? Ouch já mám myšlenky...
- Dobře, že jsi o tom začala..
něco Ti musím říct..
Vím, že jsi snob, ale doufám, že jsi alespoň tolerantní snob.
Asi cítím k někomu náklonost.
- Ke komu?
- K ženě, u které pracuju.
- Žertuješ?
- Ne
- Já Ti nevěřím.
- Proč Tě to tak šokuje? Tvoje sestra je lesbička!
- Protože neschvaluju její způsob života.
- Od kdy jsi tak bigotní?
- Já nejsem bigotní.
- Musí to být unavné, pořád všechny jen odsuzovat.
- Jacku?
- Tati?
- Ano ano, jsem tady v kuchyni!
- Ahoj
- Panebože
Jsem ohromená.
- Jo já, navařil jsem toho dost, taže tu můžeš zůstat.
- Prima, moc ráda! To je milé.
- Jestli se Ti to nepovedlo, můžeme najmout nějakého kuchaře nebo služku, co umí vařit.
- Jo, to mě taky napadlo, ale rozhodl jsem se, že si to chci se svýma dětma užít, když dovolíte?
- Myslíš, že otrávit své vlastní děti je nejlepší možnost jak si je užít?
- Sam!
- Tak co?
- Ušlo to.
- Jo
- Fakt jsi mě ohromil, Jacku! - Díky
- Můžu jít k Batt?
- Jo
Až umyješ nádobí
- Já to udělám, miláčku, jenom jdi.
Vidíš, jaká je ta jejich láska?
- Můžu jít k Peterovi?
- Co je to s váma, děti? Máte mámu a tátu v jedné místnosti zase spolu
a chcete odejít?
- Jo
- Tak jděte.
- Počkat, počkat, ještě pusu.
- Pa, zlatíčko, užij si to!
- Ahoj - Ahoj tati
- Papa
- Je fajn, že některé věci se nezmění.
- Jo
- Můžem teď něco udělat s tím Tvým obývákem, klidně Ti pomůžu.
- Jojo, to by bylo bezva.
- Vidíš, vypadá to trošku líp, ne?
- Ještě by to chtělo nějaké vhodné závěsy.
Možná černobíle fotky, a tak.
- Jo, rozhodně to vypadá líp.
- Jacku, musíme si promluvit.
- Ne! Tohle můžeš říct jednomu člověku jenom jednou za život.
- Posaď se.
Musím Ti to říct dřív, než se to k Tobě donese od jinud.
- O čem to mluvíš?
- Někoho mám a je to docela vážný.
- Co je to za chlapa?
- Není to chlap, je to Mac.
- Mac? Co?
Ty myslíš Mac, svojí šéfovou?
Ale Mac je přece ženská, co to?
Ty přece nemůžeš chodit se ženskou.
- Je to člověk, Jacku.
- Co to meleš? Je to ženská!
Počkej moment, já tomu asi nerozumím.
Co tím chceš říct?
Že celý náš předchozí život byla lež?
- Ne, tak to není. - No tak mi to vysvětli..
Jak Tě může z ničeho nic přitahovat ženská?
- Já nevím
Přísahám Ti, že jsem nehledala žádnej vztah a už vůbec ne se ženou.
- Tak moment, počkej počkej počkej.
Tak takhle je to.
Ty jsi celou dobu měla uvnitř tyhle pocity, cítila jsi to tak,
a proto naše manželsví selhalo?
- Naše manželství selhalo kvůli nám oběma.
To nesouvisí s Mac ani s nikým jiným, nikdy jsem k žádné jiné ženě nic necítila
a Mac jsem potkala až po tom, co jsme se rozešli.
- Já pořád tomu nemůžu uvěřit.
- No to taky nemusíš, o Tebe nejde.
- Tak o mě nejde...no to je skvělý.
- Dobře, řeknu to jinak.
Je to můj život a já si ho budu žít, jak chci,
a Tebe se to netýká
- Dobře, ale týká se to mých dětí
a já nechci, aby u toho musely být.
- Co to má znamenat?
- To znamená, že jsi toho na ně už naložila dost
a tohle už by na ně bylo moc.
Hned v pondělí požádám o svěření dětí do péče.
- Kate?
Co se stalo?
- Řekla jsem o nás Jackovi,
včera se mi totiž přišla omluvit Sandy
a já jsem si myslela, že se jí můžu svěřit, protože má lesbickou sestru.
Na místo toho mi dala přednášku.
Jsem pitomá.
- Jo, s lidma je to těžký, co?
- Jo a to bohužel není všechno.
Vyhrožoval mi, že mi vezme děti!
- Je jen vyděšenej, určitě to nemyslel vážně.
- Prý podá žádost o svěření dětí do péče.
Nevím, co mám dělat.
Nechci to říkat dětem, už si užily dost,
ale bojím se, že když to neudělám, udělá to on
a taky nechci, aby tahal k soudu tebe. - Se mnou si starosti nedělej.
- Asi jim to budu muset říct dřív, než jim to řekne on.
- Seš si jistá?
- Asi jinou možnost nemám, tlačí mě k tomu.
- Možná bys měla počkat.
- Tak to řeknu alespoň Sam dřív, než to udělá on.
Je mi líto, že jednou říkám ano, jindy zas ne a pak zase ano.
Mac, důvěřuj mně!
- Vím, že se opakuju, ale jsi rozhodnutá?
Věříš v nás?
- Nevím, jestli to bude trvat na věky,
ale když jsme se pohádaly a ty jsi odešla,
měla jsem pocit, jako by mi někdo vyrval srdce,
a když ses vrátila, zase jsi mi ho vrátila zpátky.
Takže teď a tady v nás věřím.
- Teď se právě potýkáš s důsledky svého rozhodnutí.
Jsi na to dobře připraená?
- Ne
- Kate! Nechci abys kvůli mně přišla o děti.
- Já taky nechci přijít o děti,
ale je možné, že nejsem připravená vůbec na nic.
Ale učínila jsem dobrovolné a dospělé rozhodnutí být s Tebou!
Ne s mužem ani s jinou ženou, ale s Tebou,
a jsem připravena se podřídit svému srdci, které jsem dala Tobě,
a pro mě je to teď to jediné, co vím.
- Bobe, ty můj kluku.
- Musíš mi pořád kazit zábavu?
To byl vtip.
Co se stalo? Něco s tátou? Adamem?
- Ne, zlato, všichni jsou v pořádku.
- Tak co je?
- Musím Ti povědět něco, co nebude tak snadné.
- Na stupnici od 1 do 10 kde 10 je rozvod, kolik to bude?
- Bože, Sam
- Šest?
- Já nevím.
- Dobře, tak povídej.
- Je těžké to zformulovat.
- Já nebudu hádat.
- No víš, jak Tvůj učitel pan Jackson žije s jedním mužem,
a já sem Ti vždycky říkala, že je možné milovat kohokoliv?
- Jo
- No a znáš Mac, moji spolupracovnici?
- Jo, je to lesbička.
- Jaks to poznala?
- Nejsem blbá.
- Ale jaks to mohla poznat? Vždyť na to nevypadá.
- Ne, nevypadá na to.
Hele mami, mohla bys mi prosím říct, proč jsi mě vytáhla od Betty?
- Já vážně nevím, jak začít.
- Někde začni.
- No tak Mac a já jsme se velice spřátelily...jak víš.
Já vím, že to bude znít divně, ale
cítím k ní náklonost.
- Já nerozumím, jak to myslíš.
- Mac mě přitahuje, jako mě kdysi přitahoval Tvůj otec.
- Myslíš jako sexuálně?
- Jo
- To bys byla ale lesbička, a ty nejsi lesbička.
- Ne, to nejsem, tedy chci říct nebyla jsem,
ale když chci žít s Mac, tak nejspíš asi budu.
- Znáte se pár měsíců, já to nechápu.
Tobě se libily holky uz dřív? - Ne
- Říkala jsi, že lidé se už takoví rodí.
- Víš, já se na Mac nedívám jako na ženu, ale jako na člověka.
- Já to nechápu, nenarodila ses jako lesbička,
ale teď seš a
chodíš se ženou,
to neberu.
- Já vím, ja nevím, co se to stalo, ani co to znamená.
Znamená to, že jsem lesbička jednou pro vždy?
Chápu, že je to pro Tebe šok, pro mě je to taky šok.
Řekla jsem to otci a dost ho to vzalo.
- Teda nechápu proč.
Nenech se zmást tím kroužkem v nose a těma vlasama,
taky mě to vzalo.
- Zlato, mně na Mac moc záleží
a říkám Ti to proto, že Tvůj otec mi Tě chce najednou vzít.
Možná se jenom hněvá, možná ne, ale...
já Ti to říkám protože Tě miluju
a nechci o Tebe přijít.
- Podívej mami, už bych to dál nerozebírala.
- Vychovávala jsem Tě k toleranci.
Prosím Tě, zlato, nemohly bychom si to spolu - Ne ne ne,
už to stačilo.
- To není dobrý nápad.
- Jack je dost naštvaný, aby dostal na svoji stranu kohokoliv
včetně mé milované matky, která je dost bohatá na to, aby podplatila soud.
- Ani Bob s tím moc nesouhlasí.
- Doufám, že krev se nezapře, nic jiného mi nezbývá.
- Nesázej na to.
- Ahoj Kate
Tvoje matka Tě čeká? - Ne
- Víš, jak nesnáší překvapení.
- Tak dneska si to užije.
- Zrovna je v koupelně, ale brzy přijde dolů.
- Asi to nejdřív zkusím na Tebe.
- Rozmyslela sis to, co?
Brade?
Promiň, já...
pojď dál. - Ne
- Tak nechoď
- Chtěl sem Ti říct, že by se Kate Loren opravdu moc líbila.
- Dobře Kate, tak co se děje?
- No víš, potkala jsem někoho,
kdo je mi moc blízký.
- No když jsi šťastná, tak já taky.
Ty víš, že nemluvím za tvou matku,
ale vůbec nechápu, proč s tím děláš takové štráchy.
- Potíž je v tom, že ta dotyčná osoba, se kterou je mi tak dobře,
je žena.
Copak?
Ty mi na to nic neřekneš?
- Přemýšlím o tom.
Takhle šťastnou jsem Tě naposledy viděla ve dvanácti, když jsi dostala houpačku,
takže mně to nevadí.
Můžu Ti něco poradit?
- Ano
- Zmizela bych dřív, než Tvoje matka sejde dolů.
- S kým to u všech svatých mluvíš, Marry?
Na tvoje seriály už je přeci pozdě.
- Ne, to není.
- Vida vida vida
Neohlášená návštěva.
Ty víš, jak to mám ráda.
- Ano, já vím, mami.
- To je až moc, Marry.
- Ne. Věřte mi, že není.
- Tak copak máš?
Doufám, že jsi za mnou nepřišla, abych Ti hlídala děti,
teď když jsi rozvedená a chodíš dělat.
Tak těžko se to říká.
- Já myslím, že ani jim by to neprospělo.
- Víš, co je Tvůj problém a to od jakživa?
- Ne, ale ty mi to určitě povíš.
- Jsi moc drzá, vždycky jsi byla.
- Já vím
- Tak co? Vyklop to!
- Víš, někoho jsem poznala a asi jsem se zamilovala.
- To šlo docela rychle, nemyslíš?
- To ano
a... je to žena.
- Marry, tohle nemusíš slyšet!
Tohle nedopustím. Slyšíš mě?
- To ale nezáleží na Tobě!
- Je to proti Bohu!
Shoříš kvůli tomu v pekle.
- Tak shořím v pekle.
- Není to přirozené, copak to nechápeš?
- Zajímat se o jinou lidskou bytost, která je atraktivní, je přeci přirozené!
Konečně začínám zase žít!
Mami, čekala jsem léta, než se objeví někdo jako je Mac!
- Co je to za jméno pro ženu?
Je to snad nějaká lesbická přesdívka?
- Ne, to není.
- Nevychovala jsem svou dceru, aby z ní byla lesbička.
- Tady nejde o Tebe!
- To nedopustím!
Hned se s ní přestaneš stýkat.
- Jsem už dospělá, jakkoliv Tě to udivuje, už mě nemůžeš sekýrovat,
ale můžeš mě zavrhnout,
což doufám, že neuděláš, protože přes všechny naše neshody
jsi moje matka, a já Tě miluju!
A jsem Tvoje jediné dítě.
Takže doufám, že až ten šok pomine, pokusíš se s tím vyrovnat a akceptovat to
- S jednou věcí můžeš počítat,
ten den nikdy nepříjde!
- Co je?!
Promiň
- S matkou to asi nevyšlo, že ne?
- Ne, to nevyšlo.
- Co se stalo?
- Držela mi biblické kázání a nezná se ke mně.
- Dej jí čas....mně udělala totéž, a teď jsme si ještě bližší.
- Tvoje matka a moje matka nejsou stejné,
nikdy jsme si nebyly blízké,
a žádný čas nepotřebuje, protože ona se nezmění.
Takže sice nemám matku, ale mám dceru, která to v sobě zpracovává,
syna, který to neví,
bývalou přítelkyni, která předstírá, že mě nezná,
a manžela, co mi chce vzít moje děti.
Takže když to sečtu, upřímnost se mi náramně vyplatila.
- Já Tě přece varovala, že to nebude jen tak.
- Ale že to zajde až tak daleko... ...kdybych...
- Co?
Neudělala bys to? Nebo by ses do mě nezakoukala?
Nebo by sis to nechala pro sebe?
- Já nevím.
- Asi bych měla jít.
- Ne, neodcházej! Ne
- Tak co mám podle Tebe dělat?
- Já nevím.
- Nemůžu vidět, jak kvůli mně o všechno přicházíš
- Chvíli si myslím, že to zvládnu, a pak zase že ne.
Pak pomyslím na Tebe a jsem z toho úplně bez sebe.
- Jacku?
- Kate
- Já půjdu.
- Ne ne, to nemusíte.
Tohle se týká vás obou.
Zavolala mi Marry a řekla mi, jak se zachovala Dorothy.
V podstaťe přesně jako já,
a já nechci být jako Tvá matka.
Víš, já nechci být malicherný,
vlastně chci být malicherný, ale Sam říká, že to opravdu nestojí za to, takže...
ano, je ještě dítě a někdy se divím, že má pravdu.
Taky mě přiměla k tomu, abych sem zašel, což jsem neměl v úmyslu.
Můj instinkt mi říkal ubliž ji jako ona Tobě.
Ale já už to nechci dělat, už Tě nechci připravit o děti.
Vůbec nerozumím tomu, co děláš.
Možná nikdy nebudu, možná...
...bych uměl soupeřit s jiným mužem, ale...
nemám ponětí, jak soupeřit se ženou.
Mám v tom zmatek.
To, co jsem na Tobě miloval, když jsem Tě poznal,
to pořád platí,
chci, abys byla šťastná.
Já chci být taky šťastný, takže...
zkusím se polepšit.
To je všechno, co jsem chtěl.
= O 6 měsíců později =
- Ahoj, krasavice
- Ahoj
- Líbilo by se Ti, kdybychom spolu žily někdy v daleké budoucnosti?
To není reakce v jakou sem doufala..
- No jen že bys měla zpomalit.
- Dobře
- Zrovna jsem zdolala jedno těžké životní období,
nemám zatím sílu na další plány. - V pořádku.
- A jak říkáš ty: "Miluj mě, miluj mého psa"
Já říkám: "Miluj mě, miluj mé děti" A ty nejsou zdaleka vycvičený jako Bob.
Hele, jsi na to připravená?
Mít najednou rodinu, kde jeden člen o nás ještě neví?
- Jo
- Tak to budu muset popadnout dech, to je velký skok.
- Dobře
- Počkej počkej počkej!
Je to jen dech.
- Od kdy se staráš, jestli babička někam půjde?
- Tak to není! Dělám to kvůli mámě. - Klidně seďte
Jestli jste mi přišli kázat, tak dveře jsou támhle!
- Nepřišli jsme Ti kázat.
Chtěla jsem Tě pozvat na slavnost absolventů.
- Jak sladké.
Takže určitě tam bude Tvá matka a ta žena.
Promiň Samantho, ale já nebudu tam, kde jsou ony.
- Tak za prvé, ta žená má jméno,
a to McNally.
A za druhé, tady nejde o Tebe, ale o mě!
Loučím se se školou
a jestli nepříjdeš...
tak nemáš ani dceru, ani vnučku!
- Je to velmi jednoduché, Dorothy.
vzpomenout si, proč jste někoho milovala, a přenest se přes minulost,
ikdyž toho člověka nechápete.
Stačí se trochu snažit,
jako to dělám já
Kate je pozoruhodný človek,
dala mi tohle dítě
a i Vy musíte uznat,
že není marné.
- Představujeme vám maturitní ročník 2002
- Jsem na Tebe pyšná, Sam, a mám Tě moc moc ráda!
- Nesnaž se mě rozbrečet.
Ty oči jsem si malovala 3 hodiny.
Mrzí mě, že mi tak trvalo, než mi to došlo.
Vím, že jsi mě vychovávala jinak.
- Zlato, proč jsi změnila názor?
- Došlo mi, že teď jsi opravdu šťastná, a že jsi nebyla už hodně dlouho.
Toť vše, žádná věda.
- Ty jsi vyjímečný člověk.
- Přestaň mě postrkovat, až tam dojdu, tak tam budu.
- Ano, ale mezi tím obě umřeme.
- Jak jí mam říkat? Jak jim mám říkat?
- Mají jména, babi.
Začni u toho.
- Ještě se uvidí.
Jsem ráda, že sis sundala tu věc z nosu, ale co je tohle?
Nedá se to umýt, drahoušku?
- Ne, to je natrvalo, babi.
- Mami, chtěla bych Ti někoho představit.
To je Mac, to je moje matka Dorothy.
- Dobrý den, Dorothy.
Moc mě těší.
- Tohle je Brad. - Dobrý den, moc mě těší.
- Dělá u nás v kanceláři.
- Ano
- Vy všichni pracujete spolu?
- Ano