(dør åbnes)
Assad.
– Ikke nu. – Kom nu, Assad.
– Kom nu. – Jeg arbejder, Rose.
Bare én tur. Kom nu, Assad.
– Én tur. – Har du fået trænet?
– Lidt, men jeg skal øve mig på dig. – Mener du det?
Bam, bam, bam ... Krog.
Bam, bam, bam ...
– Ja, det er godt. Kom så. – Spænd, Assad! Spænd musklerne.
Carl Mørck. Læg en besked.
Jeg har en ny sag til Afdeling Q.
Det er en flaskepost. I er nok de eneste, der kan løse den.
– Hvem er ...? – Pasgård.
Hvor er Mørck?
Jacobsen har sendt ham på sygeorlov. Det var helt skidt til sidst.
Han gik rundt og var fuldstændig slukket
Man kunne ikke få kontakt med ham.
Carl har det altid dårligt, men den her gang var det, som om ...
– Det var slemt. Nogle gange ... – Rose?
Han har det fint. Han er tilbage i morgen.
– Hvor har I den her fra? – En militærmand fandt den.
Han syntes, den skulle sendes herind på Politigården, så god fornøjelse.
– Nå, hyggeligt at møde jer. – Hej hej.
– Jeg hedder Rose.
Ja. Pasgård.
Er det her ikke blod?
Jo, det kunne det godt være.
– Vi sender det til Mikrobiologisk. – Ja.
(trækker vejret skælvende)
(ånder ud)
(børnestemmer høres udenfor)
Carl?
– Hej. – Hej!
– Døren var åben. – Nå.
Nå.
– Hvad sker der? – Øh ...
Du skulle have været tilbage på arbejde.
Ja, det kunne ... Ja.
– Lad os gå en tur. – Hvad?
Tag en ny skjorte på, så går vi en tur.
(børnestemmer)
Ja ...
Husk at folde hænderne.
Herren, den gode. Herren, den almægtige. Herren, den smukke.
Hør os, dine trofaste tjenere. Dine evige tjenere. Dine udvalgte.
Elias?
Kom!
Kom.
Jeg døber dig i Faderens ...
(korsang)
... jeg døber dig i Sønnens navn.
(synger)
... vores anger til din vilje.
– Det er længe siden, vi har set dig. – Ja, det ved jeg. Tiden flyver.
Det må være over et år siden.
Det er en flot gård.
Virkelig flot. Flotte marker ... Smukt sted.
Det her er ikke nogen gård mere. Bare et hus.
– Jeg var nødt til at sælge jorden. – Vi har det fint.
– Elias har fået job på et gartneri. – Tsk.
Og jeg ordner regnskab i menigheden, så vi klarer os helt bestemt.
Elias. Det vigtigste er, at man har sin familie og sin tro.
Ja.
– Godnat, mor. Godnat. – Godnat.
– Godnat, far. – Godnat, børn. Godnat.
– Godnat, fader. – Godnat.
– Er det rigtigt? – Ja.
Ja, Magdalena er blevet udnævnt til sendebud for hele regionen.
Ved du hvad, Magdalena?
Du har et lys i dit hjerte, ligesom din mor og far.
– Godnat. – Godnat.
Det var fantastisk at se jer igen. Det er en stor velsignelse for mig.
– Tak. – Ja, tak, og rigtig god tur videre.
– Tak. Gud velsigne jer og børnene. – Tak.
Vi ses vel først om et år så?
"Busstoppested". Det er i hvert fald på plads. Og ... der.
– Måske "børn", ikke? – Mm. "Mor og far" er helt sikkert.
– Ikke? – Ja. Øh ...
Nå. Så vi ved, at flasken har ligget i vandet i lang tid.
Algen er mindst seks år gammel.
Brevet er skrevet med tjære, måske kastet ud fra en båd.
Der er et fyrtårn, så det kan være kastet ud tæt på land.
Vi har også fået bekræftet, at der er ret meget blod på papiret.
Vi ved også, at der er nogen, der hedder noget med p.
Jeg tror, det er et barn, der har skrevet det ...
... fordi "mand" uden d, "mor og far", ikke?
Og hvad hvis det der "os", det var ...
... øh ... t–i–l. "Os til"?
Jeg tror, det der ligner et f. Ligesom i "far". Far, f.
– Gør det ikke det? "Os til". – Nå ja.
"Os til fange".
Nå. Lad os sige, at man har brug for hjælp og skriver et brev.
– Hvad er så det første, man skriver? – Hvor man er.
– Eller hvem der har fanget en. – Ja.
"En mand", ikke? "En mand, der hedder ...".
Ja, det er sådan, et barn vil skrive "hedder". O i stedet for e.
Vent lidt, så bliver det der ... "Jehova ... vil ... frelse ... os."
"Jehova vil frelse os." Jehovas Vidner.
Tjek børn, der er meldt savnet inden for de sidste ti år.
Jeg sender en mail rundt.
Ved I, hvor mange danske børn der er forsvundet sporløst de sidste ti år?
To. Begge gange er pressen gået grassat.
Men der har ikke været nogen P. Ikke nogen Jehovas Vidne. Ingenting.
Men tak, Carl.
Hej, gutter. Det er sgu lidt af en tidsrøver, I har givet mig her.
Jeg scannede med syv farvekoder, uden der skete noget. Infrarød gav intet.
Så tænkte jeg: Hvad er det, der har visket bogstaverne ud?
Må vi se det?
Jeg endte med at lave en meget mild blanding af sodiumh...
Tak.
Hvad står der dér?
"Lautrupvang". Det lyder som et sted.
Der er en Lautrupvang i Ballerup.
"Der var andre børn her."
Vi har ikke nogen børn, der er forsvundet nogen steder hen.
– Børn, der var udsat for overgreb? – Ja, dem er der jo så lidt flere af.
Vi tror måske, at det er et Jehovas Vidne–barn.
Trygve?
Jeg havde en Jehova–dreng i en af mine klasser, han hed Trygve.
Men der er vist ikke noget at komme efter. Han virkede glad.
– Kan du huske, hvornår han gik her? – Øjeblik.
Trygve Holt gik ud af skolen midt i 1. klasse efter forældrenes ønske.
Efter forældrenes ønske? Må jeg se?
Der står her, at børnene ikke dukker op en tirsdag morgen.
Man ringer til forældrene, som siger, at børnene er sendt til Australien.
Jeg ved ikke, hvad de tænker på, de der typer.
Jeg skal lige forstå, hvad der er sket.
Børnene dropper ud af skolen for at tage til Australien.
De kommer aldrig tilbage, og skolen tjekker ikke op på det.
– Du behøver ikke sige det sådan. – Hvordan skal jeg så sige det?
Vi har overholdt alle regler fuldstændig.
Børnene.
Du sagde, at der står "børnene". Så må der være mere end én.
Poul Holt, 4.b ... Det må så være Trygves storebror.
Poul?
Poul Holt? Du har fundet din P.
Nu finder vi Poul og hans lillebror. De har det godt.
De har det begge to fint. De har bare skiftet skole.
De synes, det er skidesjovt, vi har fundet flaskeposten efter alle de år.
Ja.
– Må jeg se? – Nej.
Jeg siger til mor og far, at du kigger i sådan et blad.
Man må gerne kigge på billeder.
Ikke når pigerne har kort hår. Eller sminke.
Er du helt sikker på, du må kigge i det?
– Nej ... – Nå.
Prøv at se de der måner på bæltet og skoene.
Hej. Hallo?
– Hej. – Hej.
Vil I køre med?
Øhm, nej, det er fint. Vi ... går bare.
Men der er jo så langt at gå.
Vi er vant til det.
– Og hvis det begynder at regne? – Ja ja, det er fint.
Er I sikre på, I ikke vil køre med? Så er vi hjemme på to minutter.
Jeg troede, at du skulle rejse.
Jeg glemte noget i kirken, og så tænkte jeg, at jeg ...
... ville sige farvel til mor og far, før jeg tog af sted.
Er I sikre på, at I ikke vil køre med?
I må gerne sidde foran, hvis I vil. Vil I sidde foran?
Okay.
– Nej! Nej! Slip mig! – Sæt dig ned.
Stop! Jeg vil ud!
Stop! (hundegøen)
Tak ... Tak.
Selv tak.
(telefon ringer)
(gråd)
Han slår vores børn ihjel!
T–r–y–g–v–e. Trygve.
Jeg har forældrene her. Christian Holt, Ballerup Kommune.
Nå, for søren ...
Han blev fundet død i sengen med sin kone.
De havde spist et halvt års forbrug af sovepiller.
Teorien var, at det var et religiøst ritual.
Jehovas Vidner har ikke nogen selvmordsritualer.
De har ingen ritualer.
De sidder bare ... og snakker.
(råben fra gaden)
(høj musik)
– Der er pansere! Der er pansere! – Slap af!
– Fuck af med jer! Ud. – Sæt dig.
– Jo, du sætter dig ned. – Hvad fanden har du gang i?
– Gå over og sæt dig. – Sæt dig ned.
Lad være med at røre mig.
– Hvad sker der? – Lad være at snakke med dem, Trygve.
Trygve? Vi har et brev fra din storebror, vi vil tale med dig om.
– Jeg har ikke nogen storebror. – Vi ved, du har en storebror.
Min storebror er rejst. Han er rejst! Jeg kender ham ikke.
Jeg aner ikke en skid om, hvor han er. Fuck nu af med jer!
Vi venter.
Assad?
Må jeg se brevet?
(nynnen)
– Hej. – Åh gud, det er dig, Christian.
Døren var åben. Hvem skulle det ellers være?
Det ved jeg sgu da ikke. Hvor er det godt at se dig.
Det er bare så irriterende. Jeg hader at sidde alene og vide ...
Der lugter af rådden tang. Saltvand.
Min storebror var der også. Vi er begge to bundet.
– Men han er i live? – Ja.
Jeg kan huske en høj lyd.
Hele tiden den samme lyd.
Fra hvad?
Jeg ved det ikke. En fabrik, en ... En vej, jeg ved det ikke.
Bare hele tiden den samme ... metalknirkende lyd udenfor.
Kan du høre den? Kan du høre den for dig nu?
Ja.
Ham manden, som tog jer, kan du huske, hvordan han så ud?
Jeg kunne ikke gøre noget. Han tvang mig til at se det ske.
Han tog sin saks ...
Han er død.
Poul er død.
Så ... Så.
Så, så ... Bare rolig.
Han stak ham med saksen.
De sagde, at hvis jeg sagde noget, ville Jehova straffe mig.
(telefon ringer) Viborg Politistation, goddag.
Du kommer til at overnatte her i nat. Skal vi ikke snakke videre i morgen?
Så du så ikke, hvem der tog fat i barnet?
Vi skal nok kigge på det.
En hundelufter har set et barn blive tvunget ind i en guldagtig bil.
– Otte kilometer vest for Skals. – Det kan være alt muligt.
Et skænderi, en forælder, der laver sjov ...
Jeg sender lige en vogn ud at kigge på det.
– Flasken blev fundet her. Der. – Hvorfor kun inden for den cirkel?
Vi udelukker Kattegat. Havstrømmene ville aldrig sende den den vej rundt.
Gerningsmanden talte norsk. Kunne den komme fra Norge?
Oceanografisk Institut siger, at alle havstrømme ved vestkysten går nordpå.
– Det er et kæmpestort område. – Kun kysten.
Det er svært at kaste en flaskepost i vandet fra Herning Bymidte.
– Ringkøbing Fjord og Limfjorden ... – Og der er Vadehavet.
– Hvis man har en båd ... – Trygve siger, det ikke var en båd.
Det kan være et sommerhus langs vandet, et bådehus, et skur ...
– En husbåd. – Afdeling Q, det er Rose.
I baserer det på en 15–årig dreng, som har en crystal meth–nedtur.
At undersøge området svarer til 0,4 % af hele vores budget. Det sker ikke.
Fint.
Så arbejder vi videre med Trygve og må se, om vi kan kredse os ind.
Vi har også den lyd, Trygve kan høre. Vi kan finde ud af, hvad det var.
Okay, hør nu her. Hvad er det, vi har med at gøre?
Et barn forsvinder, forældrene siger ikke noget til nogen som helst.
– Det er sgu da mærkeligt. – Ja.
Er der ikke sekter, der sætter deres børn til alt muligt?
De er Jehovas Vidner. Det er f... For helvede.
Og det skete i morges? To sekunder. Viborg Politi reagerer på vores mail.
Et vidne så et barn blive hevet ind i en bil ved landsbyen Skals.
Gæt, hvad der ligger der. En religiøs sekt, der hedder Herrens Disciple.
Vi må tjekke det.
Viborg Politi ringer, hvis de finder ud af noget.
Marcus. Kan jeg ikke få forlænget min orlov et par dage?
Jeg har familie i Jylland, jeg gerne vil besøge.
Det er længe siden, du så onkel Jørgen.
Han har fået problemer med øjnene.
– Tante Esther? – Også hende. De har fået grå stær.
Nå, for fanden. Ja, det er noget lort.
Nej, det er sgu synd for dem.
Herrens Disciple. De tror, at Jesus blev født i Texas.
Det er folk, der er mentalt handicappede.
– Det er dejligt at have dig tilbage. – Er du sarkastisk?
Jeg gider ikke have den her samtale. Der er forskel på, hvad man tror på.
Det er da det samme. Jesus født i Texas, Gud oppe i himlen.
En eller anden i en hule, der tror, han er profet.
– Det er sgu da psykotisk. – Så jeg er psykotisk?
Lige på det plan, ja.
Vi har kendt hinanden i flere år. Du har aldrig sat dig ind i min tro.
Jeg håbede på, det gik over. At det var en dårlig vane.
Ligesom rygning og homoseksualitet.
Jeg har ikke en idé om, –
– at jeg kommer i paradis eller skal op og møde min familie.
Men jeg tror, der findes noget, der er større end os.
Det gør mig glad, når jeg tænker på det.
Det betyder ikke, at jeg slår hjernen fra eller gror skæg ned til navlen.
– Noget, der er større end os selv? – Ja. Det er ikke så mærkeligt.
Størstedelen af jordens befolkning deler den tanke.
– Så længe de ikke dræber hinanden. – Det er nemt at sige.
– Det er nemt at sige sandheden. – Skal jeg meldes ind i din religion?
– Pas på dit blodtryk. – Du tror jo på et sort hul.
At alt er meningsløst. Nej tak.
Med den holdning vil du aldrig opleve stegt flæsk med persillesovs.
Det er ikke sjovt, det der.
– Hej. – Hej.
– Assad. – Lisa.
Det var friskt af jer at køre herop. I ved godt, ingen er meldt savnet?
– Er det en liste over medlemmerne? – Ja.
Jeg har markeret alle de familier, som har børn i skolealderen.
– Der og der. – Ja.
– Ja, tak for det. – Tak.
– Undskyld? – Hvad havde du regnet med?
At I skulle afhøre folk uden at have nogen fra distriktet med?
– Du er socialrådgiver ...? – Næ, jeg er kriminalbetjent.
Men vi kan da godt snakke om din barndom.
Vi kommer fra politiet. Carl Mørck. Vi vil gerne stille nogle spørgsmål.
Ja, hvad vil I?
Vi hører, om beboerne har lagt mærke til noget usædvanligt de sidste dage.
Et vidne har set et barn blive trukket ind i en bil, –
– så vi prøver at finde ud af, om nogen har set noget.
Nej, det har jeg ikke.
I har to børn, ikke? Samuel og Magdalena.
Ja, de er her ikke.
Nej, de er hos, øhm ... deres faster i Sverige.
Undskyld, må vi komme ind et øjeblik?
Vi lukker ikke fremmede ind i vores hjem. Især ikke sådan nogle som ham.
Sådan nogle som ...?
Nå, fordi han er københavner?
I forstyrrer os midt i vores bøn. Jeg har ikke set noget. Farvel.
Det er jo kraftedeme ikke normalt.
(Assad smågriner)
(Rakel græder)
Du er nødt til at være stille. Du skal være stille. Du er nødt ...
Nej, hvordan vil du have, at jeg skal være stille?!
(metallisk lyd)
– Nej, det var lavere. – Som i dybere?
Vi pitcher den lidt ned.
(dybere metallisk lyd)
Hvad laver du så, når du ikke er på arbejde?
Spørger du mig?
Hvorfor spørger du om det?
– Du må interessere dig for noget. – Jeg er interesseret i alt muligt.
(Assad fnyser)
Jeg henter lige øl.
– Ja, hun, øh ... Hun er sød, Carl. – Hva'?
Hvornår har du sidst inviteret en pige ud?
Det er ved at være over en uge siden nu.
Du har ikke været sammen med nogen, siden du blev skilt.
Værsgo.
Tak.
– Hvad sker der? Det er onsdag aften. – Det er Kristi Himmelfart i morgen.
Hvad?
Hvad dag blev Poul og Trygve kidnappet?
– 11. maj 08. – Og kunne det være pinsesøndag?
Han tager børnene ved helligdage.
Lav en søgning på tværs af landet. Og vi snakker alle, selv dem ...
– Carl, Carl. Carl! – Alle religiøse helligdage.
Carl, stop så nu. Hør her, december 2008.
Et medlem af Kristushuset i Rønde, Birgit Torp, melder to døtre savnet.
Samme aften siger hun, der ikke var noget alligevel.
Hele familien bor i Thailand nu, undtagen den yngste datter.
Hun er som forsvundet fra jordens overflade.
– Rose har fundet en til. – Ja, og der er mere.
Du bad mig finde noget på Elias og Rakel Steensgaard.
Det kan man vist roligt sige, at jeg har.
Nej, lad mig lige få lov.
Ja. Jeg skal lige have knappet din ...
Mm ...
Åh.
Åh ...
(stønner)
(Johannes griner)
Din evige tjener. Din tjener. Din evige tjener.
Hør vores bøn til Dig nu.
Vi har brug for Dig, Herre. Vi har brug for Dig.
Jeg har set lidt på dit blad.
Se på det.
Hvad tror du, mor og far ville have sagt til det?
Se på mig.
Det er kun Gud, som kan hjælpe dig nu.
Du må bede til Gud om, at Han skal komme og hjælpe jer nu.
Bed!
Din tjener. Din evige tjener ...
(Johannes beder fadervor på norsk)
Hold op med at tale din fars sprog! Jeg vil ikke høre det mere. Igen!
– Fader vår ... – På dansk, siger jeg. Igen.
Hold op!
Elias? Vi skal tale sammen.
– Jeg skal på arbejde. – I overførte alt til din konto.
Pensionsopsparing, firmaet, Rakels forældre. 670.000 i alt.
Hvad skal pengene bruges til?
Hør nu her. Vi fik også en nabo til at kigge forbi din søster i Lund.
Der var ikke nogen børn at se nogen steder, Elias.
I skal ikke blande jer! Hvor fanden ved I alt det her fra? Hvem er I?
Rolig. Vi vil bare vide, hvad der er sket med Samuel og Magdalena.
Hvis han finder ud af, jeg har talt med politiet ...
– Stop, Elias! – Det er ikke hans første gang.
Og sidste gang vendte kun ét af børnene tilbage.
Jamen så snakker vi. Så snak! Jeg snakker ikke med ham der.
De er her for børnenes skyld. Kan du ikke se det?
Kom indenfor.
Jer begge to.
– Carl. – Hvad?
Skoene.
Det her, det er så ... børnenes værelse.
Her sover Magdalena. Samuel.
Vi nåede slet ikke at blive urolige over, hvor de var, –
– før han ringede hertil.
– Han ringede hertil? – Ja.
– Og han talte norsk? – Ja.
Ja, han ringede og sagde, at han havde Magdalena og Samuel, og at ...
At vi skulle hæve alle vores penge. Han ...
Han vidste præcis, hvor meget vi havde.
Hvordan lød han ellers i telefonen? Var hans stemme ung? Gammel?
Nej, vi kender ham. Han hedder Johannes.
I kender ham?
Ja ...
Ja.
Han har besøgt kirken et par gange de sidste to–tre år.
Han sagde, han var missionær.
Vi spiste middag med ham i forgårs lige der, hvor du sidder nu.
Johannes er sikkert ikke hans rigtige navn. I har ikke et billede af ham?
– Nej. – Hvordan skal pengene afleveres?
Jeg skal gemme pengene i en taske og stige på et tog til Hamborg i aften.
Han ringer og siger, hvor jeg skal gemme tasken, –
– og når jeg har gjort det, skal jeg stige af ved det næste stop ...
Når han har pengene, afleverer han børnene, hvor de selv kan finde hjem.
Hvis vi ikke gør, som han siger, eller hvis vi siger det til nogen, –
– så vil han slå dem ihjel.
Men først så vil han sørge for, at de ikke vil kunne komme i paradis.
Han vil ... gøre ting ved dem.
Så ... du kan nok forstå, hvorfor vi ikke kan blande jer ind i det her.
Godt.
I skal stadig aflevere pengene, men vi er nødt til at være der.
– Nej. – Hvis han nu ser jer.
Han ved ikke, vi er der.
Vi gør intet, før vi ved, vi kan tage ham. Det er ikke hans første gang.
– Det bliver ikke til noget. – Han har slået mindst ét barn ihjel.
De andre børns forældre har ladet ham slippe af sted med det, –
– fordi de troede mere på Gud end på politiet. Så nu spørger jeg igen.
Kan du leve med, at du intet har gjort for at redde dine børns liv?
– Kan du det? – Rolig, Carl.
Elias.
Det er jeres børn. Det er jer, der bestemmer.
Men Carl har ret.
Hvis vi ikke stopper ham nu, så ser I ikke begge jeres børn igen.
– Nej ... Nej. – Jo, Elias. Jo.
– Jo. – Nej.
Vi kan ikke alene.
Hvis der går noget galt ...
... og det er jeres skyld ...
Jeg lover, at vi gør alt, der står i vores magt.
11 stop mellem Hadsten og Hamborg, og to mand i civil på hver perron.
To kører med fra Randers, og en stiger på med Elias, –
– og så har vi to vogne langs ruten, hvis han skulle slippe fra os.
Det er 25 mand i civil.
– Ægte civil. Ingen vindjakker. – Jeg skifter til blåt jakkesæt.
Vi har fem en halv time, til alle skal være på plads.
Dem, der skal længst, skal af sted.
Vi skal have en helikopter med, hvis vi mister ham af syne, –
– eller hvis han får en til at hente tasken.
– Er Carl og Assad på toget? – Nej, I tager en af bilerne.
Er der noget, jeg misser her?
28 mand og en helikopter til en anholdelse.
Vi taler om kidnapning for en løsesum og ved ikke, om manden er bevæbnet.
– Han gør det ikke for penge. – Han kører en syg leg med familier.
Han lærer dem at kende over flere år, tager deres børn på helligdage.
Han tvang en syvårig dreng til at se sin bror blive slået ihjel, –
– og vi kender til et søskendepar i 2008, hvor en niårig pige forsvandt.
Han er ikke kidnapper. Han er seriemorder.
Hvis vi mister ham, er der risiko for at miste et af børnene. Måske begge.
Mere ... inden vi rykker ud?
Vi ved, at han taler norsk. Ellers er denne tegning alt, hvad vi har.
Vi har ingen spor af ham, hverken fra nu eller 2008.
Han ringede til dem fra en stjålet telefon, der blev fundet i en grøft.
Han er ikke dum.
... en storstilet hjælpeindsats på det afrikanske kontinent ...
– Jeg er desværre nødt til at gå nu. – Ja.
– Vi ses. – Ja.
(metallisk lyd)
– Her er Cop 1. – Har vi forbindelse med Mørck?
– Ja, Mørck her. – Har I fået kigget på togets rute?
Der er steder på ruten, hvor vi er mere end fire kilometer fra toget.
Du skal huske at sige: "Heli, Bravo, Whiskey, over and out."
– Ellers forstår han det ikke. – "Hello, Bravo", hvad snakker du om?
Ellers forstår de ikke, at du snakker med dem. Det er rigtig vigtigt.
– Heli, Bravo, Whiskey, over and out. – Ja, helt sikkert, Carl.
– Det er for sjov. – Skru ned for charmen.
Ja ja, undskyld.
– Kan jeg hjælpe dig med noget? – Du kan lægge de bøger på de bænke.
(telefon brummer)
Toget er lige kørt ind.
Elias? Er du klar?
– Mm. – Elias?
Toget til Hamborg ankommer om få minutter i spor 1.
Jeg gentager: Toget til Hamborg ankommer om få minutter i spor 1.
Kan jeg hjælpe? Vil du købe billetter, så er det her.
Lad være med at kigge dig omkring.
Tak ... Jeg er glad for, at det er dig, der skal med mig.
Jeg forstår ikke, hvad det er for folk, politiet lukker ind.
Ja, det er noget lort. Lad være med at kigge dig omkring.
Der er stor chance for, han står på på samme station.
Fra nu af taler vi ikke sammen. God rejse.
Hvorfor tror du, at flaskeposten kom ned til os, Carl?
Jeg mener, hvorfor får vi den lige præcis nu?
Lige før det her sker.
Ellers havde vi ikke fundet ud af, at Samuel og Magdalena var taget.
Vi kan redde to børn, fordi vi fik et brev, der lå i vandet i otte år.
Hvad er det, du prøver at sige? At Gud sendte os den flaskepost?
Hvad hvis det er rigtigt? Hvis en kraft beskytter os.
Vi er standby i vogn 23, plads 33 og 34.
Og fører os alle mod det gode. Vi skal bare lytte til det.
– Stop det pis. – Stop med at sige, at det er pis.
Skal vi også snakke om nisser?
Vil du være min ven, så skal du ikke være så arrogant omkring min tro.
Pinligt. Hvorfor kan én så begavet som dig tro på noget så dumt?
Din mening om rigtigt og forkert er svær at tage alvorligt.
Du har halvdelen af dit liv tilbage, og du har allerede givet op.
Tænker du aldrig over livets mysterier?
Nej.
Her er Cop 1. Toget afgår nu fra Hadsten Station.
(telefon ringer) Nu ringer han.
– Hvor langt er vi? – To kilometer fra.
– Ja? – Vi har kontakt.
– Hvilken vogn er du i? – 22.
Gå hen til det nærmeste toilet.
Du har 30 sekunder til at gå derhen.
– Jeg vil tale med dem først. – 30 sekunder. Spørg ikke igen.
Elias, koncentrér dig. Gå hen til det nærmeste toilet.
– Hvor er vi? – Næste gang til højre.
Foran dig på højre side er der et rødt håndtag ved siden af døren.
Hold det nede, og tving døren op.
– Gør det. – Det kan jeg da ikke.
Ikke flere spørgsmål. Gør, som jeg siger. Nu.
– Han er ved at åbne døren. – Hvad for en dør?
– Undskyld? – Han har åbnet yderdøren.
– Han er ikke på toget. – Han er ikke på toget.
– Pasgård, hvilken side? – Han har åbnet yderdøren.
– På hvilken side? – Højre side.
– Hvad skal jeg gøre? – Afvent.
– Vær klar til at kaste tasken. – Hvordan ved jeg, jeg får begge to?
Hvem har sagt, at du får begge to igen?
Vi har kontakt igen med toget. Vi ser Elias.
Om 15 sekunder passerer du en bom, så en skov.
– Vær klar til at kaste tasken. – Jeg vil se dem først!
Elias, vil du se dine børn igen eller ej? Elias?
– Du er sindssyg. Du lyver. – Gør, som jeg siger.
Elias?
Hvor er næste overskæring?
– Hvor er næste overskæring? – Om to kilometer.
Cop 1. Toget kører ind i skoven. Vi kan ikke se mere.
Vær klar til at kaste tasken om tre sekunder.
Jeg slår dem ihjel, hvis du ikke kaster den nu.
Hallo?
Elias!
– Fuck. – Han hoppede ud!
En mand er hoppet af toget. Vi har ingen visuel kontakt.
Carl!
Fuck, hvad fanden laver du, Carl?
Gud beskytter os, gør Han ikke?
– Gentager, en mand er hoppet af. – Fuck.
– Hvad betyder det? – Rakel, rolig.
Rolig, sæt dig ned. Kom her.
Carl? Carl, hvor er I?
Carl, kom ind, hvor er I?
Elias?
Hvor er mine børn?
(Elias jamrer sig) Ssh.
(stønner højt)
Ser du mig nu?
(skriger)
Elias?
(Elias hoster voldsomt)
Carl!
Carl, få fat på helikopteren.
(telefon ringer)
– Carl, hvor er I? – Kald helikopteren tilbage.
– Hvad siger du? – Elias skal på hospitalet.
Elias? Elias?
(Elias hoster)
(Pasgård sukker)
Politiet er ikke meddelsomme omkring aktionen, –
– som TV 2 News erfarer gik galt og endte med, –
– at en mand på cirka 40 år sprang ud fra toget tidligere på aftenen.
Man mener, det kan være en kidnapningssag.
Mandens to børn har ifølge vidner været væk fra skolen.
Vi har unikke optagelser fra hændelsen på toget.
Politiet har været sparsomme med oplysninger ...
Hvorfor er det ...? Hvorfor er det mine børn, der er på det ...?
Hva'?
I lovede, at I ville hjælpe.
I lovede det.
Og nu ligger Elias deroppe ...
Mine børn, dem ...
Dem ser jeg ikke igen.
Og det er jeres skyld.
I gjorde alt, hvad I overhovedet kunne, og det ved hun også godt.
Mm.
Hvor længe har du haft det der, Carl?
Hvad?
Jeg har arbejdet med mange kollegaer, som har haft ubehagelige oplevelser.
Du har brug for hjælp. Du ryster som en, der er ved at falde fra hinanden.
Nå, for helvede.
Det må jeg hellere få gjort noget ved.
... vil en bedre infrastruktur øge mulighederne –
– for mere aktive og længerevarende investeringer, som naturligt ...
I sagen om de to kidnappede børn har vi forsøgt –
– at komme i kontakt med Carl Mørck.
Han har ikke ønsket at kommentere på aftenens begivenheder.
Ja ...
Se på mig.
Ser du mig?
(griner)
Mm, ja tak.
Ja tak, mm, ja tak ...
Hej. Hvem snakker du med?
Hvad sker der her? Christian?
Jeg vil skyde på, det er taget mellem 93 og 96.
Kan du komme tættere på?
– Se på hendes øjne. – Ja.
Fandt Vejle nogen fingeraftryk?
Ikke nogen, vi har i databasen. Hverken i Danmark eller på IFAD.
(telefon brummer) Ja?
Det er fra centralen. Vi har en, der vil tale med dig.
Han har informationer om børnene. Vil du tale med ham?
– Ja. – Værsgo.
– Hallo? – Hvad tror du på?
– Hvem taler jeg med? – Er du religiøs, Carl Mørck?
Ja.
Du har gjort noget dumt, men det ved du sikkert godt.
Ja ... Det ved jeg godt.
– Vi skulle have ladet dig være. – Ja, det har du nok ret i.
– Jeg forstår godt, at du er vred ... – Nu dør børnene.
– Hør engang ... – Begge to. Det er din skyld, Carl.
Du er mere optaget af mig end af børnene.
Hvad vil du have?
– Fortæl, hvad du vil have. – Måske ses vi.
(forbindelse afbrydes) Hallo? Hallo?
Hallo?
(lyd fra apparat ændrer sig)
Han er her.
Han er her på hospitalet. Han er her. Han er her!
Få spærret udgangene. Få spærret udgangene.
Elias.
Fru Steensgaard, han er ved at vågne.
Kan vi få en læge ...?
(kvalte skrig)
Hvad sker der derinde? Hvorfor hører vi ikke alarmen?
– Hallo, kan du høre mig? – Elias, er du der?
– Jeg skal bruge noget hjælp herovre. – Vi skal have fat i en læge.
Intensiv, stue 3.14. Vi skal bruge en læge.
– Elias? – Ja, med det samme.
– Hey. – Vi har en puls. 20.21.
– Jo... – Johannes? Jeg ved det godt.
En, to, tre, løft. (Elias snøvler)
Hvad?
Hvad er pulsen?
– Han havde lægetøj på? – Mm.
– Ja? – Carl, han har lægetøj på.
– Hvad siger du? – Carl, han har lægetøj på.
– Carl ... – Assad? Bag ved dig.
– Carl? – Elias, bliv her hos mig.
Elias? Vi skal have et hjertestopteam.
Vil du have en præst? Har I en præst her?
Må det være en almindelig præst?
(konstant hyletone)
Ryk væk fra patienten.
... otte, ni, ti. En, to, tre, fire, fem, seks ...
– Kom med mig. – Hey, lås døren.
Ind der.
(dør smækker)
(hvinende dæk)
Pasgård?
(smækken)
Pasgård!
(gurglen)
Nej, nej, nej ... Pasgård. Pasgård.
Rolig, slap af. Hvad sker der? Hvad skal jeg gøre?
Vi skal have paramedicinere til parkeringskælderen. Niveau 3, nu.
Carl, hvor fanden er du?
Carl! Carl, for helvede! Fuck, fuck.
(alarm)
– Han har ikke gjort noget. – Har I ikke gjort noget forkert?
– Vi har ikke gjort noget! – Gud vil ikke have jer!
(skriger)
– Hvor fanden er han nu? – Det er det sidste, jeg har på ham.
Derefter er han bare væk.
– Hverken på dæk 4 eller i kælderen. – Har du tjekket bilerne?
Hvor fanden er du, Carl?
Der.
Den der cabriolet. Den er ikke registreret blandt personalet.
Vi har et registreringsnummer. YJ 47 512.
Mia Hansen. Det er adressen. Det er en halv times kørsel herfra.
Okay, I skal høre det her. Trygve blev bortført for otte år siden –
– og har identificeret den lyd, han hørte, da han blev holdt fanget.
Det er det eneste spor, vi har lige nu på, hvor børnene kan være.
Og jeg ved godt, at ...
... der er en chance for, at vi ikke finder dem ...
... eller Carl i live.
(monoton metallisk lyd)
(Rose slukker)
– Forskellige fabrikker er udelukket. – En generator?
Nej, de kører i højere tempo med en mere konstant lyd.
– Det er ikke sikkert, han husker ... – Øhm ...
Du sagde, det var ved et bådehus, så det er nede ved vandet, ikke?
– Jo. – Jeg tror, at jeg ved, hvad det er.
(telefon brummer)
– Hej, Rose. – Lyden kunne være en vindmølle.
Vi laver en liste over beboelser, hvor man kan høre vindmøller.
– Der er over hundrede muligheder. – Godt, Rose.
"Becca".
(det ringer på døren)
Rebecca Henriksen? Jeg hedder Assad. Jeg kommer fra politiet.
– Er der sket noget? – Må jeg komme ind et øjeblik?
Min bror taler norsk.
– Men han hedder Thomas. – Ved du, hvor han bor?
Han rejser meget. Han har boet i Tyskland et par år. Han er direktør.
Det er ham, der har købt det her ... hus til mig.
Han har altid taget sig af mig.
Vi leder efter en, der har kidnappet to børn fra sekten Herrens Disciple.
– Han har gjort det flere gange før. – Ja ...
Altid søskendepar og altid fra meget religiøse familier.
– Det var i nyhederne i morges. – Rebecca ...
Tror du, at det kunne være din bror? Rebecca?
Han bor ikke i Tyskland.
Han har et sted i Danmark ved vandet.
(kvindeskrig)
Han har et bådehus ved Vesterhavet. Start med områder tæt ved vindmøller.
Fortsæt langs kysten og så mod nordvest.
(gisper)
Du skal ikke tænke på hende nu. Det er dig og mig.
– Ved du, hvad jeg er? – Du har gjort det her før.
Nu tager vi én ting ad gangen. Nu svarer du først på mit spørgsmål.
Ved du, hvad jeg er?
Nej.
Jeg er Djævelens søn.
– Jeg ved, hvordan det lyder. – Nej nej ...
Jeg ved godt, hvordan det her lyder.
Jeg tror ikke, at jeg er Djævelens eneste udvalgte søn.
Jeg er én af hans mange sønner. Vi er hans soldater, kan man sige.
Djævelens? Satans?
Så det er derfor, du gør det her?
Hej.
Han kom til mig, da jeg havde allermest brug for ham.
Hej, mor.
Han gjorde mig stærk, når jeg var svag.
Og så blev jeg hans. Fra da af.
Og så slog du børn ihjel? For at ofre dem til ham?
– Får han deres sjæle i helvede? – Det har ingenting med børn at gøre.
Jeg forstår godt, at det kan virke sådan, men det har det ikke.
Jeg har fundet den reneste måde at tjene hans hellige mål på.
Færdig med det. Vi skal vinde over Gud.
Jeg tager troen fra dem, som tror. Fra barnet, forældrene, familien.
Alle mister deres tro, og så spreder det sig. Og nu ...
Og nu ...
Nu skal jeg også tage troen fra dig.
Du spilder din tid. Jeg tror ikke på Gud.
Jeg tror ikke på en skid.
Johannes.
Hør, Johannes, hør her ... Nej, nej, nej ...
– Nej! – Nej! Kan du høre, hvad jeg siger?
Hør, hvad jeg siger. Tag mig i stedet for.
Tag mig i stedet for. Samuel.
Du redder mennesker, som du aldrig har mødt. Selvfølgelig tror du.
Jeg har aldrig mødt nogen, der troede så meget som dig.
Johannes. Det er bare en lille dreng.
– Han har ikke gjort noget. – Jaså?
Ja, han er jo en lille dreng. Hvorfor er der så ingen, der hjælper ham?
Tag mig i stedet for. Johannes, tag mig i stedet for.
Samuel, se på mig. Samuel!
Nej, nej, nej ... Johannes. Johannes!
Tag mig!
Ville du ønske, Gud gav dig så mange kræfter, at du kunne stoppe mig?
– Johannes ... Få ham op. – Jeg tror, du vil huske den her dag.
Få ham op. Hør på mig.
Du var her ...
... og det ændrede ikke noget.
Og Gud ... kom aldrig.
Johannes, hvad ...? Johannes?
Du skal ikke gøre det her. Tag mig i stedet.
– Nu skal du tage den her ... – Johannes.
Og så tager du hævn.
Så bliver du hans, så bliver du fri.
Stik mig.
Stik mig, så bliver du fri.
Nu skuffer du mig.
Nu har du set. Nu skal du leve.
(helikopter)
Jeg kan se et hus ude i vandet.
Få den maskine ned. Find Carl og børnene.
Assad, jeg er nødt til at lande på stranden.
Magdalena. Magdalena! Hjælp mig fri.
Find noget derovre, og få de her strips af mig. Kom, kom ...
Her, her.
(Carl stønner anstrengt)
Samuel! Samuel!
Skynd dig nu!
Bare sæt mig ned her.
Kom nu tilbage.
– Samuel? – Samuel ...
(Samuel hoster)
Carl?
Han er derude et sted.
– Er I okay? – Jeg bliver her.
Hm, ja ...
(skriger)
Du og I andre skal leve videre –
– i en taknemlighed over alt det, du fik gennem Poul.
Så kort hans liv end blev, så fik du noget meget værdifuldt.
Du skal leve videre, Trygve, i tillid til, at han er hos Gud nu.
Ligesom vi er hos Gud.
For Gud rækker ud over den grænse, døden sætter, –
– og giver en samhørighed mellem levende og døde.
Og giver os et håb om, at livet er stærkere end døden. Amen.
Amen.
dejlig er jorden
prægtig er Guds himmel
skøn er sjælenes
pilgrimsgang
gennem de fagre
riger på jorden
går vi til paradis
med sang
tider skal komme
tider skal henrulle
slægt skal følge
slægters gang
aldrig forstummer
tonen fra himlen
i sjælens glade pilgrimssang
englene sang den
først for markens hyrder
skønt fra sjæl
til sjæl det lød
fred over jorden
Så går vi.
Tak.
(børnestemmer)
Jeg har altid kigget på de unger der og tænkt:
"Hold kæft, nogle tosser."
Drømmer om alt muligt.
De har ingen anelse.
Måske gør det ikke noget.
Danske tekster: Henriette Jespersen Scandinavian Text Service 2016