VELSIGN VORES SPLITTEDE HJEM
Hvis deres kærlighed er i krise, så behandl dine forældre som børn
Hvis dit stamtræ er ved at knække
Så få dem til at fatte, skal du fikse
Hvad skal du fikse?
Forældrefælden
Hvis de mister gnisten, og det bare ikke svinger
Så havner problemet i dit skød
Når dine forældre er firkantede, så må du forberede
Hvad skal du forberede? Forældrefælden
Som lokkemad, rekonstruer datoen
Første gang Amors pil ramte dem
Få dem ud under månen, spil deres yndlingssang
- John! - Marcia!
Så har du dem
Før dem til kærligheden med fløjlshandsker
For de er for gamle til at blive spændt fast
Bring orden i deres rod med samhørighed Samhørighed!
Forældrefælden
John, de spiller vores sang.
Marcia, hvor har vi været tåbelige.
Bring orden i deres rod med samhørighed
Samhørighed
Bring orden i deres rod med samhørighed
Samhørighed!
Forældrefælden!
Okay, piger! A til K skal herover.
A til K? Nej, du er R. Derover mellem P og S. Har vi nogen X, Y, Z'ere?
Her er dine allergipiller. En tre gange dagligt.
Og dit myggebalsam og din poesibog.
- Tak, Staimes. - Hav en god sommer, miss.
- Navn? - McKendrick, Sharon.
- 18 Belgrave Square, Boston? - Ja.
Min mormor sagde, mit telt skulle være godt ventileret.
Bare rolig. Du bliver ventileret.
Næste pige.
Ikke noget slikpapir på jorden. Altid pænt og rent.
Latriner derovre. Messen er oppe ad bakken.
McKendrick, du er i Arapahoe. Kom med. Piger, vent her.
Kom, McKendrick. En nyankommen, piger. Navnet er McKendrick.
Pigerne vil orientere dig. Du vil få det godt her.
Vi ses efter frokost.
- Mit navn er Betsy. Det er Ursula. - Goddag. Jeg hedder Sharon McKendrick.
Du er i et godt telt. Betsys mor sender hende slik hver uge.
- Jeg må ikke spise slik. - Hvorfor ikke?
Min mormor mener, det ødelægger tænderne.
Hej, Mary.
Kom nu. Jeg er hundesulten.
- Hvor frækt! At komme med dit ansigt. - Hvad vil du gøre?
- Hvad kan jeg gøre, tumpe? - Jeg ville bide hendes næse af!
- Hvem er hun? - Jeg har aldrig set hende før.
Nu vil jeg sige velkommen til alle de nyankomne.
Velkommen til Inch-lejren, nyankomne.
Jeg er øverstkommanderende her, og mit navn er...
miss Inch.
Ja. Miss Inch.
Nu vil jeg gerne præsentere en gæst fra det næste bakkedrag,
fra Thunderhead drengelejr,
leder Eaglewood.
Tak, miss Inch, og dav alle sammen.
I er søreme nogle fremragende piger.
Hvorfor er jeg her? Det er vores lille overraskelse.
Stafford, hør efter! Rejs dig op.
Sikken drøm.
Vi har en lille overraskelse til jer. Lørdag aften skal vi holde fest.
Stille, piger.
Vi har inviteret Thunderhead drengelejr til at komme.
Vi siger ja til invitationen.
En advarsel. Pas på jeres små mangler.
Sjuskede små piger kommer ikke til fest,
så hold teltene rene og uniformerne skinnende,
så er vi alle en stor, glad familie.
Hvad glor du på?
Undskyld, har du ikke bemærket det? Vi ligner hinanden.
Drej hovedet. Lad mig se din profil.
Ja, nemlig. Hun er som snydt ud af næsen på, I ved nok hvem.
- Hvem? - Frankenstein.
Forsvind.
Monstre! De har fanget os i en jordegernfælde!
- Godmorgen, miss Inch. - Godmorgen, miss Grunecker.
- Hvor vil du gerne begynde? - Hvad med telt Arapahoe?
Det er sikkert tip-top.
Tænk på alt det, vi kunne dele
Lad os mødes hver dag
Sjov og ballade alle vegne
Selvom vi ikke har meget
Kunne vi dele alt, hvad vi har
Sammen
Hvad med at tage nogle myrer og komme dem under hendes kjole?
- Upraktisk. - Hvor finder man myrer om aftenen?
De tre. Jeg er så sur, jeg kunne spytte.
Ja, ja, ja To er dobbelt så godt som en
Lad os finde sammen lige nu
Vi får det dobbelt så sjovt Og du kan altid regne med mig...
Jeg har en idé. Kom.
Lad os finde sammen, ja, ja, ja
- Hvad synes du om lejren? - Den er vist okay.
Jeg kommer her ikke igen. Man må ikke gå med læbestift eller parfume.
Jeg føler mig nøgen uden læbestift.
- Hvor er du fra? - Monterey, Californien.
- Herligt. - Du ville elske Californien. Det gør jeg.
- Der er faktisk pragtfuldt. - Der lyder skønt.
Det er vildt sjovt at bo i Californien.
Når jeg kommer hjem fra lejren, tager far mig med op i bjergene.
Herligt. Giver din mor dig lov?
Jeg har ikke en mor. Bare far og mig. Han er vidunderlig.
Men jeg ved næsten alt om camping og eventyr.
Vi har det sjovt - bare far, mig og Hecky.
- Det er varmt herude. - Hvem er Hecky?
Vores ranchformand. Han fortæller gode historier. Han var rodeorytter.
- De spiller musik igen. - Skal vi?
Jeg elsker at danse. Jeg kunne danse hele natten - især med dig, Wilfred.
- Hvor kunne det være sket? - Det ved jeg ikke! Jeg gik ud...
Hold dig væk fra vores telt.
Ondskabsfulde lille heks!
Hold op! Sharon, slip!
Hold op!
Jeg har en kage i hænderne! Hold op.
Små hekse!
Tillykke.
I vores lejrs historie var det den mest berygtede,
den mest frastødende og ulækre fremvisning af optøjer, vi har oplevet.
At slås foran vores gæster.
Og værst af alt, søstre, der burde sætte et godt eksempel.
- Vi er ikke søstre. - Jeg har aldrig set hende før.
- Det er de da, ikke? - Nej, de ligner bare hinanden.
En utrolig lighed.
Jeg formoder, at I to piger ikke kan enes særlig godt.
Har I hørt om Gilbert og Sullivan?
Ja, frue.
De var komponister.
De skrev en sang, der hedder, "Lad straffen afspejle forbrydelsen".
Lad straffen afspejle forbrydelsen.
Sharon McKendrick, vi venter.
Piger, kom med mig.
Piger, nu ikke mere pjat. Gå tilbage til jeres aktiviteter.
Okay, unge damer.
Ind med jer.
De fire uger, der er tilbage, skal I tilbringe sammen.
Bo sammen, spise sammen, lege sammen.
I vil finde en måde at enes på,
ellers vil I straffe jer selv langt bedre, end jeg ville kunne. Farvel.
ISOLATIONSBORD
Det driver hende til vanvid. Jeg ignorerer hende.
- Godt! - Den kolde skulder.
Stilheden vil gøre hende skør.
- Du godeste! Skynd dig! - Jeg har den!
Bind den fast derovre. Stramt.
- Tak. - Det var så lidt.
Du milde! Se det rod!
- Er nogen af dem ødelagt? - Det gavnede dem ikke.
Pokkers! Se det her. Det er ødelagt.
Sikken skam. Hvem er han?
Laver du gas? Ricky Nelson.
Din kæreste?
Bare han var! Har du aldrig hørt om ham?
Hvor kommer du fra? Rummet?
Nej. Jeg er fra Boston.
- Hvor bor du? - Californien.
Jeg har set film fra Californien. Er der rart?
Fantastisk. Vi har en ranch i Carmel.
Jeg har et billede. Vil du se det?
Det er huset. Staldene er dernede.
- Hvor pragtfuldt. - Jeg har min egen hest.
Vi har en sø. Man kan gå ud af døren og ned at svømme, når man har lyst.
- Hvem er det? - Min far. Er han ikke en drøm?
Han ser godt ud.
- Er det koldt herinde? - Her er varmt. Vil du have en småkage?
Hvordan er din far? Er han en ven eller har han vildt travlt?
Jeg har faktisk ikke en far.
Mor og far er skilt. Hun taler aldrig om ham.
Det er skræmmende, at ingen bliver sammen nu til dags.
- Der er flere skilsmisser end ægteskaber. - Hvor sandt.
- Hvor gammel er du? - 13.
Også mig. Jeg glæder mig, til jeg er 18.
Jeg vil have min egen bil og danse lige til midnat.
- Jeg bliver 14 den 12. november. - Virkelig? Det er også min fødselsdag.
Er det ikke sært? Den 12. november?
Pudsigt, ikke?
Den er fuld.
Det er holdt op med at regne.
- Hvordan er din mor? - Jeg kan ikke huske hende.
- Døde hun? - Niks.
Hun ragede uklar med far. Hun var absolut fabelagtig.
- Hvor ved du det fra? - Et billede på fars skrivebord.
Men han så, jeg kiggede på det, og nu er det væk.
Vil du med hen og have en ispind?
Kan du kun tænke på din mave på sådan et tidspunkt?
På hvilket tidspunkt?
Kan du ikke mærke det? Ved du ikke, hvad der sker?
Synes du ikke, det er sært, vi ligner hinanden og har samme fødselsdag?
Det er da bare et tilfælde, ikke?
Gider du komme indenfor et øjeblik?
Mor siger, jeg er synsk. At jeg kan mærke, når der vil ske noget sært.
Så får jeg altid gåsehud. Se.
Og hvad så?
Jeg forstår ikke.
Hvad laver du med hendes billede?
Det er min mor.
Men det er også min mor.
Frokost.
Gå bare. Jeg er ikke sulten.
- Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle sige. - Heller ikke jeg.
Du milde! Søstre!
Ved du, hvad der sikkert skete?
De må have skændtes og skiltes,
og sådan have tvedelt os - en til hver.
- Hvorfor tror du, de blev skilt? - Det ved jeg ikke.
Jeg kan ikke forestille mig, nogen ikke elsker mor. Hun er henrivende.
Hvad med far? Han er en fantastisk person og ven og alting.
Sagen er, at ingen af dem er blevet gift igen.
- Kan du se, hvad det betyder? - Egentlig ikke.
Inderst inde må de stadig være forelsket i hinanden.
Hvorfor er de så forblevet skilt?
Sand kærlighed skaber en smuk smerte.
Alle prægtige elskende har svære tider.
Pelleas og Melisande, Daphnis og Chloe.
Historien er fyldt med elskende, der skiltes over dumme ting.
- Du godeste! Novra! Manne! - Hvad er der i vejen?
Du vil møde far, og jeg er ivrig efter at kende mor.
Hvad, hvis...?
Det er så skræmmende, at vi måske kunne fuldføre det.
Fuldføre hvad?
- Bytte plads. - Bytte?
Vi kunne godt. Vi er tvillinger. Jeg vil kende mor.
Se! Nu får jeg gåsehud.
Også mig.
Det vil medføre mere end blot at bytte plads.
- Jeg tror, skæbnen bragte os sammen. - Hvordan det?
Hvis vi byttede, skulle de bytte os om igen.
Mor ville bringe mig til Californien.
- De ville mødes igen. - Ansigt til ansigt.
- Tænker du, hvad jeg tænker? - Lige præcis.
Lad os komme i gang.
Det er utroligt.
Du skal have den på, når du møder far.
Den er vildt flot! Jeg tager den på, når jeg skal til Boston. Jeg elsker den!
Susan, hør efter. Musikværelset og biblioteket er på første sal.
Dit værelse er anden dør til venstre på anden sal.
Hesten hedder Schotzli, og hunden hedder Andromeda.
Verbena henter vasketøj hver mandag... Sharon, hør efter!
Snavsede sokker hentes om torsdagen.
Min livret er chili og bønner, og du skal tygge tyggegummi, for det gør jeg.
Flade A'er. Husk, alle dine A'er er flade. Tal hurtigt, for det gør alle.
Men jeg bider aldrig negle!
Sharon, det skal du. Jeg bider mine. Far vil vide det.
Kom så, bid dem!
Kan ikke. Skal ikke. Tante.
Nej! Kan ikke. Skal ikke. Tante.
Jeg kan ikke vente, til lejren er slut.
- Jeg kan ikke vente. - Okay.
- Men, far... - Du tager den ikke med hjem!
Far, hvor er du streng! Jeg brugte lang tid på at fange ham.
Det må gøres metodisk. Nøglen er erindringer og minder.
- Tal med hende om, hvordan de mødtes. - Hør om deres første date.
- Sharon! - Det er dig nu.
Jeg kommer.
Tag mor til Californien. Boston er ikke egnet til deres nye romance.
Sharon McKendrick!
Farvel, piger. Sharon McKendrick! Din chauffør venter, søde. Skynd dig.
Straffen var hård, men du har overlevet den,
og jeg håber, I begge har lært noget.
- I høj grad, miss Inch. - Farvel, Sharon. Vi ses næste sommer.
Farvel, miss Inch. Jeg har nydt mit ophold usigelig meget.
Jeg fortæller ikke min tante, om tanterne... de fjantende,
eller debutanterne, vel? Farvel.
- Hvad har du gjort ved dit hår? - Jeg klippede det. Det var for varmt.
Vent, til din mormor ser det.
Miss Lockness, Bettina. Ovenpå. Tredje dør til venstre.
Hvad hedder hun?
- Så er det nu. - Hvad?
Hvidvin og... Har vi mere Louis St George?
Vi må hellere uddele numre for damernes sjaler.
Rosa, jeg vil have de guldfarvede stole i musikværelset. De skal være støvet af.
Du bad mig minde dig om det.
Tjenestepigerne skal være stille. De skal tømme askebægre uden at klirre.
- Det skal jeg sørge for. - Begge Steinways skal stå i nordenden.
- Har du tjekket leveringen? - Jeg ser på det nu.
- Du er kommet hjem fra lejr. - Goddag, miss Lockness.
- Tog du alt dit undertøj med hjem? - Det er i min kuffert.
Sikkert fuld af bakterier. Hvad har du gjort med dit hår?
- Kan du lide det? - Vent, til din mormor ser det.
Hvem er det, jeg kan høre?
Er det min lille pige? Den høje ranglede ting?
- Hej, morfar. - Dav, pusser.
Lad mig se på dig. Har du haft...?
- Hvad er der i vejen? - Jeg er bare glad for at se dig.
Jeg er også glad for at se dig. Din morfar har sådan savnet dig.
Det var en rædsom... Øjeblik. Hvad laver du?
- Laver et minde. - Laver et minde?
Om mange år, når jeg er blevet voksen,
vil jeg huske, hvordan morfar altid lugter af...
- tobak og pebermynte. - Tobak og pebermynte!
Jeg bruger pebermynte for fordøjelsen og tobak for at gøre mormor sur.
Sharon!
Velkommen hjem, skat.
- Mor! - Det er godt at have dig hjemme.
Lad mig se på dig... Hvad i al verden har du gjort med dit hår?
- Klippet det. - Det kan jeg se.
Jeg syntes nok, du så anderledes ud.
Gjort er gjort. Det vokser ud igen.
Hvad er der i vejen, Sharon? Er det tårer, jeg kan se?
- Jeg kan ikke lade være. Hvis du vidste... - Vidste hvad?
- Sharon! Hvornår kom du tilbage? - Hun er lige kommet. Er hun ikke smuk?
Hvad har du gjort ved dit hår?
- Hun klippede det. - Det var jeg nødt til...
Hvis min mening tæller - hvilket jeg tvivler på - så kan jeg lide det.
- Charles, ikke plapre. - Jeg har ikke plapret i årevis.
Gå hen og læs din avis.
- Vi ses til middag. - Farvel.
Det ser ikke værst ud.
Det er frejdigt. Er du en dreng eller en pige? Beslut dig. Hvad er det?
Det er en gave. Vi lavede den... Jeg lavede den til dig.
- Tak. Hvad er det? - Et fuglebur lavet af ispinde.
- Kom ovenpå med mig. - Vi ses.
- Fik du nogen venner? - En pige i særdeleshed.
- Hvem er hun? - Bare en pige.
- Fra Boston? - Nej. Et eller andet sted fra.
Gud, hvor er du smuk.
Hvad er der? Du stirrer på mig, som om du aldrig har set mig før.
Jeg er bare glad for, du er her, og at du er dig.
Jeg er bare glad for, du er her, og at du er dig. Knap min kjole.
Savnede du mig?
- Savnede du mig? - Mere end du ved.
Margaret, glem ikke Røde Kors-mødet. Vi ses på Somerset.
Ret dig op. Ikke falde sammen. Jeg håber ikke, du har fået dårlige vaner.
- Vi ses på Somerset. - Ja, mor.
Hvorfor rynker du panden?
Du har møder. Jeg troede, vi kunne tilbringe dagen sammen og snakke.
Vi har hele weekenden. Jeg kan ikke aflyse med Røde Kors.
- Det, jeg vil sige, kan vente. - Ja, søde?
Jeg ville have en kvindesnak med dig om Stafford.
Hvem er Stafford?
En dreng, jeg mødte i lejren. Jeg ville have dit råd om noget.
Om hvad?
Jeg ville høre, hvor længe du ventede, før du blev gift.
- Lockness? - Ja, miss Margaret.
Fortæl min mor, jeg ikke kan møde hende, og aflys mine aftaler.
- Aflys dem? - Ja. Noget vigtigt er kommet i vejen.
Sharon, det, jeg prøver at sige, er, at beslutningen om at gifte sig
er det bedst, du venter med at træffe.
Mor, du har ret. Stafford var alt for umoden til mig.
Gudskelov for det.
For at være helt ærlig var der ingen gnist.
- Gnist? - Ja.
Den sitren, der går igennem kroppen. Som da du mødte far.
Hvordan var far?
Hvordan kom det til at dreje sig om ham?
Er det meget pinefuldt for dig at tale om far?
Nej. Hvorfor dog det?
Jeg tænkte, at måske, når man havde været forelsket i en,
så ville mindet være ustyrlig smertefuldt.
Sharon, det var mange år siden. Overdramatiser nu ikke.
Hvor tog han dig hen på jeres første date?
Ud til middag - en italiensk restaurant i en af de kældre i New York.
- Den hed Martinelli's. - Martinelli's?
Du sagde, der var musik. Hvilken sang spillede de?
- Sang? - Der må have været en sang.
Den gamle "de spiller vores sang".
Hvis der var, kan jeg ikke huske det. Det er for længe siden.
Selv om tiden splintrer
Vores første søde sus
Er det lige meget
Det vil den aldrig.
Susie!
- Hej, Peanut. - Hej, far.
- Hvordan var lejren? - God.
Ingen brækkede knogler? Nej?
Kom, lad os hente bagagen.
Her er bagagekvitteringen.
- Bider du stadig negle? - Du bemærkede det. Hun sagde, at du...
- Hvad? - Ingenting.
Jeg nød at læse alle de lange breve.
Vi ville skrive, men vi blev optaget af alle vores planer. Vi...
Hvem er vi?
Os. Jeg mener: mig... Os, ja!
Der var en meget sød pige. Vi blev ret gode venner.
Det er min. Den der.
- Glad for at være hjemme? - Det er vidunderligt.
- Var du ensom, mens jeg var væk? - Jeg græd mig i søvn...
Nej. Alvorligt talt.
Jeg spillede golf og poker hver dag. Bare jeg kunne finde en vinterlejr.
Det er godt at have dig hjemme, pusling.
Der er sket mange ting, siden du rejste.
Vi må tage os en snak.
- Jeg har også noget at fortælle dig. - Har du?
- Men ikke nu. - Okay.
Nu vil jeg bare tænke på at skulle hjem og være sammen med min far.
- Min helt egen far. - Din egen far?
Far.
Far, her er smukt!
Du troede ikke, det ville ændre sig, vel?
Hecky!
Se!
Hvad har du der, Mitch?
- Hej, Hecky. - Hejsa, skatter.
Hvorfor tog du hende med tilbage? Jeg troede, vi slap af med hende.
Hun stod og hang i lufthavnen.
- Hvordan var lejren? - Dejlig.
Det var på tide. Vi har ventet hele dagen!
Hej, Verbena.
Ikke noget med hej. Giv mig et knus.
Dav, skat. Lad mig se på dig.
- Du har ændret dig. - Jeg er den samme som altid.
Nej, du er ej. Jeg ved ikke, hvad det er.
Hej, Andromeda.
Hold op, Andromeda, din skøre hund. Det er Susan, tossehoved.
Det er næsten, som om din egen hund ikke kender dig.
Pudsigt, ikke? Hunde er lidt sære.
Jeg vil gå op på mit værelse og...
- Kom og fortæl mig om lejren. - Jeg kommer.
Fortæl mig om lejren. Jeg vil hente dit vasketøj.
- Kom ned, når du er færdig. - Jeg kommer lige straks.
Hej, skat. Jeg er glad for, du er tilbage. Jeg begyndte at kede mig.
Fortalte du hende om os?
- Godt at være hjemme igen. - Helt sikkert.
Verbena, der er en kvinde nedenunder.
Ja, det er sandt.
Hvem er hun? Hvad laver hun her?
Jeg siger ikke et ord. Jeg passer mine egne sager.
Hvis han vil gøre sig til grin, må han selv om det.
- Hvordan kom hun her? - Jeg siger ikke et ord.
Men når en mand som din far har en datter, der snart er 14...
Han er ikke ligefrem en charmetrold med et stort tandpastasmil og kloge ord,
- så hvad ser hun i ham? - Det ved jeg ikke.
Jeg kan give dig en million grunde, og de er i banken.
Sådan har det altid været.
Hvad har altid været sådan?
Jeg siger ikke et ord. Jeg snakker ikke om nogen bag deres ryg.
Men hun er frygtelig god.
De kolde blå øjne kigger lige igennem folk.
Ridning, svømning, middage, men det vedkommer ikke mig,
så jeg siger ingenting, ikke ét ord.
Desuden bør man ikke tale om folk...
Susie. Vi talte lige om dig. Det er miss Robinson.
- Goddag. - Jeg har set frem til at møde dig.
Din far omtalte dig som en pige, men du er praktisk talt en kvinde.
- Jeg er næsten 14. - Jeg vil lave nogle Martinier.
- Jeg vil gerne have en. - Skat, vil du have en ginger ale?
- Ginger ale. - Ja. I kan lære hinanden at kende.
- Du var på sommerlejr. Var det sjovt? - Ja, det var skønt, tak.
Lige siden jeg mødte din far, har jeg hørt Susan dit og Susan dat.
Det er skønt, I er så gode venner. Kan du holde på en hemmelighed?
- Fra hvem? - Din far.
Lad hellere være med at sige det.
Far og jeg holder har ingen hemmeligheder. Vi fortæller hinanden alt.
Nej, søde. Det var ikke sådan en hemmelighed.
Jeg ville bare betro mig til dig om, at jeg synes, han er vidunderlig.
Mellem os to, så er han ikke for klog at høre på.
Du ved, som de charmetrolde, vi alle er vilde med.
Vi var ude at ride forleden, og han lod mig ride på Schotzli.
Jeg kan forstå, hun er din hest. Jeg håber ikke, det gør noget.
Nej. Schotzli og jeg er vant til, fremmede kvinder rider på hende.
Hvad?
Du kender far. Han er ret udsvævende.
- Nej, det vidste jeg ikke. - Jo.
Hver uge har han damebesøg.
En uge - jeg glemmer det aldrig - han havde fem forskellige kvinder heroppe.
Det siger du ikke.
Det vedkommer ikke mig, hvis han vil gøre sig selv til nar.
Så jeg siger ingenting. Ikke ét ord.
Værsgo. Har I to lært hinanden at kende?
Ja. Vi havde en dejlig lille snak.
- Susan Evers? - Ja.
- Værsgo. - Det er Sharon. Hvordan går det?
Mor er en rigtig solstråle! Hun er smuk, betagende.
Hun fortalte mig om deres første date. Italiensk middag...
Susan, hør her!
Og deres sang lyder sådan her. Nu og for evigt...
Jeg har noget at fortælle dig.
- Hvad? - Du må tage mor herud nu.
Nej! Vi har kun haft en dag sammen. Jeg kender hende dårlig nok.
Det er en nødsituation. Der er en kvinde her, og hun er smuk.
Ikke andet? Far mener det aldrig alvorligt.
Han mener det alvorligt med hende. Han vil have, vi skal være venner.
Ødelæg det. Følg efter ham, og tryn hende.
- Du må få mor herud. - Jeg vil have mere tid.
Du har haft hende i 13 år! Jeg vil ikke. Gør dit bedste, og hold øje med far.
- Susan, kom nu! - Jeg opgiver ikke mor så hurtigt. Hej.
Jeg er glad for, du kom i dag. Der er noget, jeg vil tale med dig om.
- Hvad? - Pigen, som du mødte - Vicky.
Jeg tænkte, vi kunne tale lidt sammen alene.
- Der var også noget, jeg ville tale om. - Okay. Sig frem.
De uger i lejren fik mig til at tænke på min mor.
Hvorfor tænker du dog på sådan noget?
Det er helt naturligt for en pige. Hvor er hun?
Aner det ikke. Jeg hørte, hun til Spanien og giftede sig med en fulderik.
Far, det passer ikke.
Okay. Du ville ikke kunne lide hende.
Store stirrende øjne, rødt kruset hår, og hun var virkelig fed.
Hvorfor forelskede du dig så i hende?
Man taber hovedet nogle gange. Desuden var jeg... Øjeblik.
Fletcher, spil færdig. Jeg henter dig i baren.
Sid ned.
Skat, du skal ikke begynde at tænke på din mor.
Det er der ingen grund til. Du kan altid tale med mig om alt.
Det er ikke det samme.
Far og datter er okay, men når en pige når en vis alder,
så savner hun en mor.
Hvorfor? Jeg mener...
- Vil du tale om visse ting? - Ja.
Det?
Det har vi vist aldrig talt om.
Det er et lidt sært sted, men det er udmærket.
Vi kan lige så godt få det overstået.
- Hvor meget ved du allerede? - Om hvad?
- Om det du talte om. - Absolut ingenting.
- Ingenting? - Du har aldrig bragt det på bane.
Jo, skat... Okay. Lad os først slå en ting fast. Små drenge.
Jeg ved, hvordan de er, for jeg var selv en lille dreng engang.
- Jeg ved ikke... - Jeg var en lille dreng, og jeg ved det.
- Jeg ved alt om det. - Far, du er simpelthen for morsom.
- Hvad mener du? - Det der har jeg vidst i årevis.
- Hvad talte vi så om? - Hvad talte du om?
Jo, ser du...
Jeg må hellere spille færdig.
Der er det lille bæst.
Hun er kun et barn.
Hun er en intrigant, ondskabsfuld, falsk møgunge.
Bare smil, snuske.
Tænk på Californien og den skønne skilsmisselovgivning, og smil.
- Hej, - Hejsa, Mitch, skatter.
- Hej, Edna. - Hvem er den fantastisk yndige pige?
- Det kan ikke være... - Jo. Det er Susie.
- Det er Vickys mor. - Goddag.
- Er det pigen, du kalder Peanut Face? - Far, helt ærligt!
Kom herover til din tante Edna, så vi kan lære hinanden at kende.
Jeg vil høre alt om dig. Ned med dig.
- Hej. - Fortalte du hende det?
Jeg begyndte, men jeg ved ikke, hvad der skete.
Lad mig gøre det på min egen måde.
Det er afgjort. Susan og jeg har besluttet, vi alle skal spise frokost her.
Edna, beklager, vi kan ikke i dag.
Jeg lovede at tilbringe hele dagen med Susie.
- Du må undskylde. - Det er i orden. En anden gang, kære.
- Du er henrivende. - Vi rider en tur.
- Mor jer. - Farvel, skat.
Den første ændring, jeg indfører, er at sende hende på kostskole i Schweiz.
Skat, jeg har et spørgsmål. Hvad synes du om Vicky?
Hvad mener du?
Det er et normalt spørgsmål.
Nej. Du spurgte, hvad jeg synes om Vicky.
Hvad synes jeg om Vicky som hvad?
Hvis du spurgte, hvad jeg synes om hende som fotomodel eller pilot,
så kan jeg udtrykke en mening, men bare at spørge...
Okay. Hvad synes du om Vicky som person?
Far, det aner jeg ikke. Jeg kender hende slet ikke.
- Hvem kommer først til huset? - Vent lidt. Susie!
Jeg har ikke talt færdigt!
Hej, skat.
- Hej. - Dav, søde.
Det kan han bare ikke gøre.
Det gør mig så vred.
En mand på hans alder.
Alt vores arbejde og vores planer.
Du plejede at betro dig til mig.
Er der noget, du vil tale med mig om?
Vil du fortælle mig, hvorfor Andromeda ikke vil nærme sig?
Eller hvorfor din appetit er ændret?
Verbena, du er mystisk.
Jeg er ikke mystisk.
At stille mig alle de skøre spørgsmål.
Jeg ved ikke, hvad du hentyder til.
Du ved, hvad jeg taler om. Der er noget mærkeligt ved dig.
Er du sikker på, der ikke er noget, du vil fortælle mig?
Hvad skal jeg fortælle dig?
Det ved jeg ikke. Det er næsten, som om du er...
- Det er umuligt. - Som om jeg var hvem?
Glem det, skat. Lige meget.
Mener du Sharon?
Hvor har du hørt om hende?
Jeg må fortælle det til nogen, men du må aldrig sige det til far. Lover du?
- Prøv at være diplomatisk. - Jeg kan godt tale med min datter.
Hun er ikke ligefrem ufølsom.
Hej, far. Er du lige kommet?
- Øjeblik. Jeg vil tale med dig. - Du vidste ikke, hvor heldig du var.
Hvorfor stak du af? Jeg ville tale med dig.
Jeg lytter.
- Find dig til rette. - Det har jeg gjort. Hvad vil du?
Det første angår mig.
Du betragter mig bare som din far, og for dig virker jeg nok ældgammel...
- Ikke ældgammel. - Nej. Jeg er i min bedste alder.
- Okay. Bliv ikke nervøs. - Jeg er ikke nervøs.
Det, der er gammelt for dig, er ikke gammelt, når du bliver ældre.
Når du når min alder, vil det slet ikke være gammelt for dig, og du vil...
Hvor lærte du at spille klaver?
- De lærte os det i lejren. - Du har lært meget på fem uger.
Gider du holde op?
- Klart. - Hør efter.
Jeg har ventet på denne lille snak om...
Hvad synes du om, at vi gør Vicky til en del af vores familie?
En del af vores familie?
- Jeg synes, det er en vidunderlig idé. - Gør du?
Helt bestemt. Jeg har altid ønsket mig en søster.
- Nej, skat. Du forstår det ikke. - Hvor sødt, at du vil adoptere Vicky.
Nej, skat. Jeg vil ikke adoptere hende. Jeg vil giftes med hende.
Giftes med hende? Far! Det må være din spøg!
I kan ikke gifte jer. Hun er et barn.
- Hun er kvinde! Kald hende ikke et barn. - Alt er relativt. Kan du ikke se det?
- Sammenlignet med hende er du gammel. - Nej!
Jo, du er! Det er det mest modbydelige, jeg har hørt!
Jeg vil ikke diskutere det, hvis du råber.
- Men, far... - Hold op.
Okay. Jeg råber ikke.
Jeg vil tale om det helt roligt og rationelt.
Du kan ikke gifte dig! Du ødelægger det hele! Alle vores planer!
- Hvad taler du om? - Og mit hår! Jeg klippede det for dig.
Og jeg har bidt negle på grund af dig!
Af alle indbildske fædre!
Alle de dage og uger, intet andet end arbejde!
Og stemmer og navne og...
Jeg prøvede at tale med hende, og hun blev hysterisk. Hun vrøvler.
Lad mig tale med hende et øjeblik, skat. Stik du bare af.
- Hej, skat. - Han gør sig selv til nar.
Det kom som et chok for dig. Mænd udtrykker sig dårligt.
Kan vi to ikke diskutere det roligt som to voksne kvinder?
Jo, vi kan. Du er ikke bange for at tale med mig, vel?
Jeg er ikke bange for at tale med nogen.
Du er gammel nok til at forstå det skønne mysterium,
der kan forekomme mellem en mand og en kvinde.
Jeg ved, hvilket skønt mysterium far ser i dig,
og det kan jeg ikke bebrejde ham. Du er ganske godt skruet sammen.
Din far undervurderer dig, tror jeg.
Det vil du ikke gøre, vel, Vicky?
Susan, søde, du har haft ham for dig selv i al den tid,
og jeg kan forstå, det føles, som om jeg trænger mig på.
Hele mit liv har jeg håbet og ventet på en som ham -
blid og moden, barsk, men har let til grin,
forstående og klog.
Alle de ting elsker jeg ved ham.
- Det er meget forfriskende. - Hvorfor, søde?
De fleste piger jagter far, fordi han er så rig.
- Troede du, det var for pengenes skyld? - Det er ikke en ulempe, vel?
Jeg har prøvet at være venskabelig, men vi gifter os, så væn dig til tanken.
Vil du vædde på det?
Prøv ikke at lege med de store piger. Det er mere, end du kan klare.
Omstilling.
Giv mig Western Union, tak.
Til Sharon? Får et barn på hendes alder et telegram?
Lad hende læse det. Det er hendes.
Hvem ville sende hende et telegram?
ALEXANDER GRAHAM. KL. 3. VIGTIGT
Sharon?
"Alexander Graham. Kl. 3."
- Californien. - Hvem kender hun i Californien?
Bertha Waterbury. Pigen, jeg mødte i lejren. Fantastisk pige.
Det er en kryptisk besked. Hvad betyder det?
Hun er vild med en dreng, Alexander.
Han tog hende på en date indtil kl. 3.
- Et barn på den alder! - Mor, altså...
- Susan Evers? - Ja.
- Værsgo. - Det er mig igen.
Ja. Jeg havde svært ved at forklare dit telegram.
Mormor begyndte en moralpræken om børneopdragelse.
Du må tro på mig. Jeg er i store vanskeligheder.
- Overdramatiser nu ikke. - Det er det værste, der kunne ske.
- Er det gået så vidt? - Mor burde være her.
Okay. I morgen smider jeg bomben.
- Hvordan har mor det? - Fint.
- Kys hende fra mig, og morfar. - Okay. Farvel.
- Hej, morfar. - Hej, Susan.
- Susan? - Ja. Sid ned.
Jeg synes, vi skal tage os en lille snak, gør du ikke?
Vi skal til Picasso-udstillingen klokken 16, Margaret.
- Vil du med, Charles? - Nej, tak.
Derefter te hos mrs Saunders. Carolines datter kommer.
- Virkelig? - Sharon, du skal til dans kl. 10.30.
Derefter skal du til musikpåskønnelse.
- Kan Staimes køre hende i din bil? - Ja.
- Klokken 15... - Det kan jeg ikke i dag.
- Hvad sagde du? - Du afbrød din mormor.
Jeg har noget vigtigt at fortælle dig.
Mor, det, du og far gjorde ved os børn, er usselt! Det lugter langt væk!
Jeg er ikke Sharon, jeg er Susan. Sharon er i Californien med far.
- Umuligt. - Du kan ikke være Susan.
Jeg er Susan! Sharon og jeg mødtes i lejren og besluttede at bytte plads.
Hun bed negle, og jeg klippede hendes hår.
Hun er i Californien med far, hvor hun svømmer og rider på min hest,
og jeg skal tage musiktimer, som jeg hader!
Susan...
Undskyld, mor.
Men jeg ville se dig, og jeg savner ikke at have en mor.
Jeg elsker dig højt,
og jeg tænkte på, om du ville elske mig som mig og ikke som Sharon?
Min skat. Hvorfor sagde du det ikke til mig?
Jeg kunne ikke. Jeg ville vide, hvordan det var at have en mor.
Min lille skat.
- Susan, skat! - Mormor.
- Hun er præcis som Sharon. - Jeg ved det.
- Louise? - Hvad er der?
Louise.
- Hvad er der? - Det er meget vigtigt.
Hvad er der?
- De burde være alene i et øjeblik. - Er det alt?
Margaret har ikke set hende, siden hun var et år.
Jeg er hendes mormor!
For en gangs skyld slår jeg i bordet. Lad dem være alene.
Jeg har prøvet, mor, men jeg forstår det ikke.
Det betyder ikke, din far og jeg ikke elskede hinanden,
men nogle gange kan folk bare ikke enes.
Skal I bytte os om igen?
Juridisk set tilhører du din far, og Sharon tilhører mig.
Hans og hendes. Jeg føler mig som et håndklæde.
Det er usselt, ikke?
Bare rolig. Vi finder på noget.
Seks måneder hos hver. Sådan ender det.
Mange børn i lejren havde det problem.
Seks måneder med en forælder, seks med den anden - som en yoyo.
Jeg synes heller ikke om det, men jeg vil ikke miste dig nu.
- Bettina, gider du komme det i kufferten? - Ja, frue.
- Må jeg komme ind? - Ja.
- I skal med flyet kl. 12. - Så har vi ikke meget tid.
Det er det bedste, jeg kunne arrangere.
Der er ret meget trafik. Skal du have den kjole på?
- Hvad er der galt med den? - Den er meget pæn.
Hils Mitch, når du ser ham.
- Gad vide, hvilken slags kone han har. - Hvem sagde, han er gift?
En livlig, romantisk fyr som Mitch, selvfølgelig har han fundet en ung kone.
Jeg håber, hun kan lide fritidslivet og at skælle fisk.
- Nu ingen sure rønnebær. - Bettina, vil du finde min blå nederdel?
Ja, frue.
Margaret, det må jeg give dig,
det viser karakterstyrke ikke at følge tøjmoden.
Hvad hentyder du?
Jeg siger bare... Eksempelvis din frisure...
- Hvad er der galt med den? - Det er, hvad jeg mener.
Kvinder har nu en lidt fyldigere frisure...
- Vil du gerne skændes? - Med min yndlingsdatter? Nej.
Misforstå mig ikke. Du godeste, du er, hvad du er.
- Jeg ville aldrig forandre dig. - Hvem skal forandre sig?
- Bliv, som du er. - Det har jeg også i sinde.
En sød, pålidelig, stabil, velhavende kvinde,
der accepterer sin stigende alder med nåde og værdighed.
Det er det mest modbydelige, nogen kunne sige!
Du går helt amok, og jeg kom bare for at kysse dig og ønske held og lykke.
Farvel, datter.
Farvel.
Hils Mitch.
Rent faktisk er den kjole helt perfekt til dig.
Jeg har pakket. Hvad tid flyver vi?
Flyet går kl. 12. Har du fået alle tingene med til Sharon?
- Hvad siger du til et stop i New York? - Ja! Hvorfor?
Vi kunne shoppe, før vi tog vestpå.
Det er en fin, lille kalv.
Hvad er der galt?
Kender du fornemmelsen af, at noget vil ske? At en storm er under opsejling?
Nej. Kom nu.
Verbena, vi er her! Sharon!
Kom, mor.
Skat!
Mrs Evers! Du ser skøn ud. Lad mig tage dine ting.
- Jeg tager dem indenfor. Skat! - Verbena. Hvordan går det?
Fint. Vi har savnet dig.
- Tak. Behold byttepengene. - Tak.
Jeg glæder mig til at vise dig, hvor dejligt alting er.
Det var vidunderligt.
Mor! Jeg er glad for, du kom!
Du ser smuk ud! Hvad har du gjort?
- Kan du lide det? - Jeg elsker det.
Skat.
Endelig er I to sammen.
- Hvad synes I om hinanden? - Godt.
Vi elsker hinanden.
- Hej, Sue. - Hej.
- Se dig engang. Det korte hår. - Jeg klippede det, mor.
- Jeg kan lide det! - Jeg er vild med dit, mor.
- Hvor er jeres far? - Ude at ride.
Er vi kommet i tide?
- I tide? - Fortalte du det ikke?
- Fortalte mig hvad? - Jo...
Far skal giftes.
Nå, men...
- Hvornår skal det ske? - Lørdag efter sigende.
Hun er lige kommet på banen, og på ingen tid var far solgt.
Mr Evers oplever nu sin anden barndom.
Han er gammel nok til at vide, hvad han gør.
Skal vi pakke ud? Jeg må have et varmt brusebad.
- Vil du have en øl? - Ja. Jeg kommer lige straks.
Du ved, jeg ikke siger noget, men de ting hende Vicky pønser på...
Virkelig?
- Hej, far. - Hej.
- Se, hvem der taler til mig. - Hvorfor skulle jeg ikke tale til dig?
Kom nu! Jeg kan gifte mig, når jeg vil!
Lad ikke som ingenting. Du har gået omkring som en mumie i dagevis.
Du, jeg, to dage - ingenting!
- Husker du? - Du var...
Jeg har vist surmulet.
Surmulet? Det er årets underdrivelse.
Surmulet? Du har været umulig. Du har været uhyrlig!
Det er barnligt at surmule. Det er du for gammel til.
Ikke at tale til nogen, fordi man er sur på dem, er...
- Feminint. - Ja. Det værste ved at være feminin.
Det ringer på døren.
Det er præsten og miss Robinson, og du skal være høflig over for dem.
Kom her.
Mitchell, du skal møde dr. Mosby.
Dr. Mosby, Mitchell Evers, brudgommen.
Hvor smukt! Er her ikke skønt? Så maskulint.
Her trænger til en kvindelig hånd.
Der er den lille engel igen.
- Hvordan har du det, Susan? - Fint, tak.
Det er pastor Mosby. Han skal foretage vielsen.
- Goddag. - Goddag.
Jeg må skifte. I må have mig undskyldt.
Vil du gerne være værtinde?
Vær høflig.
- Hej, far. - Hej, skat.
- Der er nogle folk nedenunder. - Det ved jeg.
Jeg skal hilse fra din morfar. Og fra din mormor.
- Hun er nedenunder. - Hvem, Vicky?
- Jeg har set hende. - Det har jeg ikke.
- Susie... - Ville du noget?
Nej, skat. Glem det.
Mor, det er mit bryllup. Du har haft fire.
- Hvorfor lavede du ikke drinks? - Vi ventede på dig.
- Edna? - Hvad som helst.
- Det sædvanlige, skat. - Pastor, jeg formoder ikke, du drikker?
Måske et lille glas til en bryllupsskål.
- Godt. - Whisky, dobbelt, med is.
Ja, sir.
Tænk på, hvordan en udendørs ceremoni vil se ud i aviserne.
Jeg er faktisk enig, mrs Robinson.
Marco-Dennisons havde deres bryllup under et stribet telt.
Det var i sidste måned.
Atmosfæren var helt passende -
der i Guds naturlige omgivelser under træerne. Tak.
Tak.
- Mitch! - Op med dig, skat.
Jeg synes, din idé om et udendørs bryllup er vidunderlig.
Vicky kan komme ned ad stien...
Det er i orden, jeg har ham.
Giv mig din hånd.
- Har du det godt? - Ja!
Jeg er tilbage om et øjeblik.
- Mitch. - Maggie.
- Hvordan går det? - Fint, tak. Hvad med dig?
Jeg har det fint. Du ser...
- Jeg har gæster derude! - Råb nu ikke. Lad mig forklare.
- Hvis du tier stille, siger jeg det! - Hvad laver du her?
Hvis du holder op med at råbe, forklarer hun det.
Overraskelse.
Det er, hvad jeg prøvede at sige.
Begge to?
De to sammen. Maggie, hvordan skete det?
Vi mødtes i sommerlejren og fandt ud af det hele.
- De byttede plads. - Hvad?
Sue kom til Boston for at være hos mig.
Er det Sharon? Havde jeg Sharon her hele tiden?
Er du Sharon?
Jeg ville vide, hvordan du var, og Susan ville møde mor.
Du er Sharon.
- Du var bare en lille baby, da jeg... - Du er ikke sur, vel?
Nej, min skat. Jeg kan dårligt tro, det er dig.
- Det var svært at få dig til at bøvse. - Far!
Jeg mener det. Jeg gik frem og tilbage med dig om natten. Mad klokken 2...
- Hvor var jeg? - Det var halvt om halvt.
Du brugte flere bleer end ti børn.
- Far, bleer! - Ja, bleer.
- Se dig nu. Se hende engang. - Jeg er ret voksen.
- Og helt faderløs. - Skat...
Og jeg er helt moderløs.
Piger, det diskuterer vi senere. Jeg vil tale med jeres far nu.
Kom, Sharon. De vil være alene.
Far... Far, gift dig ikke med den kvinde.
Okay, Sharon. Smut nu bare.
Prøv lige at se. Det er utroligt.
Sidste gang, jeg så dem sammen, var de så store, og du skubbede dem.
Sikket tidspunkt at dukke op på! Jeg skal giftes!
Det vidste jeg ikke. Sharon sagde det, da jeg kom.
- Den pige er min forlovede. - Ja, jeg så hende.
Okay. Lad mig så høre.
- Jeg synes, hun er henrivende. - Ih, ja.
- Bortset fra hvad? - Hun er en perfekt drøm.
Ganske vist sidder hendes øjne lidt tæt sammen.
Maggie, de numre virker ikke mere. Tag noget anstændigt tøj på.
Jeg er anstændig.
Du løber rundt i min badekåbe!
Hvis hun kommer ind, ser det ud, som om vi...
- Som om vi hvad? - Bare tag noget tøj på!
Brug ikke den tone. Vi er ikke gift mere.
Det er mit hus, og du skal ikke løbe rundt...
Du skal ikke kommandere med mig!
Maggie, gå ovenpå og tag noget tøj på, ellers...
Du skal ikke bruge vold. Jeg har slået dig i gulvet og...
- Tilbage. - Maggie, begynd nu ikke.
- Kom så. - Fingrene væk. Jeg advarer dig.
- Behøvede du gøre det? - Undskyld. Det var ikke min mening.
Hvorfor bliver du så fysisk?
Jeg kan ikke tale med dig. Du ender altid med at støde til mig.
- Det er barsk. - Så slemt kan det ikke være.
- Det er så slemt. - Lad mig se.
- Lad det være. Du har gjort nok. - Åbn. Lad mig se.
Vær ikke sådan et pattebarn. Jeg fik ikke set på det.
- Jeg vil til lægen. - Vær ikke latterlig.
Mr Evers? Damerne tænkte om... Undskyld.
Pastor?
Vent lidt, sir. Der er intet galt her.
Der er ingenting galt. Det er nemt at forklare. Ser du...
- Det er min kone. - Goddag.
- Goddag.
Men hvad med...?
Nej. Ekskone.
Hun kom - meget uventet -
for at diskutere en forveksling af børnene,
og jeg foreslog, at hun klædte sig anstændigt på, fordi du...
Hvorfor fortæller jeg det? Det vedkommer ikke dig.
Han bad ikke om en forklaring.
Du ævler løs, som om der var noget at skjule.
Dr. Mosby er slet ikke chokeret over at se mig sådan.
Selvfølgelig er han chokeret. Du render rundt i den mundering...
Jeg er ikke chokeret. Der er intet galt med din kones påklædning.
- Ekskone. - Hun er meget smuk.
Jeg vidste, jeg ville kunne lide dig.
Du skal få se, jeg ikke er uden humoristisk sans.
Jeg synes, situationen er spækket med humor.
Ikke helt normal, som man siger.
Vil du have os undskyldt et øjeblik?
Maggie, vil du ikke nok prøve at være lidt forstående?
Jeg må forklare, hvorfor du er her. Det bliver ikke nemt.
De vil sikkert møde mig.
Det er helt naturligt. Det skal gå hæderligt til.
Udmærket. Så tager jeg noget mere bekvemt på.
Meget morsomt.
- Dr. Mosby, løb ikke bort. - Jeg bliver her.
- Jeg er tilbage om lidt. - Det ser jeg frem til.
En pragtfuld kvinde, mr Evers. Hvorfor lod du hende slippe væk?
Hun er simpelthen henrivende.
- Hvorfor tog hun ikke på hotel? - Jeg inviterede hende ikke.
- Jeg vidste, noget ville gå galt. - Der er intet galt. Hun har pakket ud.
- Skal hun sove her? - Det finder jeg mig ikke i!
Du tillægger det betydning...
- Vil du ikke se haven? - Nej. Jeg har det herligt her.
- Har du? - Interessant situation.
Ikke helt normal.
Ja. Det er sandt.
Edna, jeg lover, at hun i morgen aften...
Mitch, jeg vil ikke have, at hun sover her.
Vicky, hun er ikke sådan en kvinde.
Hun er kvinde, det er nok.
Edna, hun er slet ikke, som du tror.
For det første er hun fra Boston.
Hun er ældre, mere moden. Hun har fået to børn. Hun er den moderlige type.
Vicky, jeg sværger, du har intet at...
Undskyld, I måtte vente. Jeg er Margaret McKendrick.
- Goddag, goddag, goddag. - Goddag igen.
Og det må være Vicky.
Jeg ville kende dig på lang afstand fra Mitchs beskrivelse.
Jeg er mrs Robinson.
- Undskyld, Mitch. - Det kunne ske for enhver.
Vicky?
Du er henrivende.
Hun er simpelthen betagende.
- Jeg tænkte lige det samme om dig. - I min alder?
Du er et sødt barn.
- Mitch beskrev dig anderledes. - I høj grad.
Undskyld mig.
Du ved, hvad mænd synes om ekskoner -
en gammel, behagelig, udtrådt sko, der er smidt i skabet.
Ud med den gamle, og ind med den nye, hvad? Du er søreme ung.
- Er det ikke heldigt for Mitch? - Ja.
Jeg var glad for at høre, du ville kaste dig ud i det med gamle Mitch.
Vi må fejre begivenheden. Mitch, åbn noget champagne.
Fortæl mig alt om dig selv. Vi må blive rigtig gode venner.
Nej! I skal ikke være venner. Det er ikke meningen.
- Vi må af sted. - Det er nok bedst...
Alle gode ting har en ende.
Sikken skam. Lige som vi lærte hinanden at kende.
Det var rart at møde dig.
Jeg ved, du ikke kommer til brylluppet, men det kommer i sladderspalterne.
- Jeg læser dem aldrig. - Sikken skam.
Jeg tager ikke til begravelser eller bryllupper. Kun hemmelige bryllupper.
Sikken skam, I ikke kan blive til middag.
Ja. Vicky og jeg har en million at gøre - prøve tøj og indkøb.
Sæt det på Mitchs regning. Han er stenrig.
- Det vidste jeg ikke. - Gjorde du ikke?
Farvel, det var rart at møde dig.
Farvel, Vicky. Du er simpelthen kær.
Farvel.
Tiltalende, charmerende kvinde. Tænk, at han lod hende slippe væk.
Vil I have, jeg mister mit job? Din far fyrer mig.
- Kom nu, Hecky. - Vi rejser i morgen. Bebe.
Nej. Jeg vil ikke være med i sådan en sammensværgelse.
Han gør det, ellers skal han selv lave mad hele næste måned.
En sigøjner?
Hvad skete der med middagen?
- Middagen serveres på terrassen. - Hvis idé var det?
- Jeg siger ikke et ord... - Ja, du siger ikke et ord til nogen.
Jeg passer mig selv. Det har jeg gjort i årevis.
Verbena! Hvad er alt det?
Sid ned, far. Spoler det ikke.
- Spoler hvad? - Sid nu ned. Middagen er klar.
FAR / MOR
Hvad er alt det?
Spørg ikke mig. Jeg er lige kommet. Det er mit hus. Ingen fortæller mig noget.
Og middagen på terrassen. Var det din idé, Mitch?
Nej. Hvad stirrer du på?
Mitch, det øje ser skrækkeligt ud. Du må komme noget på det.
- Tænk ikke på det. - Har du trådt på en rive?
Nej. En meget fornem, elegant dame fra Boston gav mig det.
Nogen jeg kender?
- Det er specielt til i aften. - Det dufter skønt.
- Hvad kalder du det? - Kalvekød parmigian.
Kalvekød? Jeg hader det stads. Det ved hun godt.
- Hvad tror du, at du laver? - Jeg går ud og begår selvmord.
Hecky, så er det nu!
Undskyld mig, Mitch. Okay!
MARTINELLI'S FINE ITALIENSKE RESTAURANT
- Mitch, grin nu ikke. - Hvad er der i vejen?
- Kan du ikke se...? - Mine damer og herrer,
ledelsen har arrangeret noget underholdning for jer.
Uden mere ståhej, mine damer og herrer,
vil jeg præsentere, direkte fra Boston,
der spiller Beethovens femte symfoni på klaver, miss Sharon McKendrick.
Hvorfor al den støj?
Gider du fjerne dig fra scenen? Jeg er midt i en koncert.
En koncert? Du får kunderne til at falde i søvn.
Du må spille noget mere moderne.
Lad os gå på kompromis. Lad os slutte os sammen.
Sådan!
Lad os finde sammen, ja, ja, ja Lad os slutte os sammen
Lad os finde sammen, hvad siger du? Så er jeg sikker på, det svinger
Vi ville være et vildt team
Hvorfor overtager vi ikke scenen?
Sammen
Lad os finde sammen, ja, ja, ja
Tænk på alt det, vi kunne dele
Lad os mødes hver dag Sjov og ballade alle vegne
Selvom vi ikke har meget
Kunne vi dele alt, hvad vi har
Sammen
Jeg synes, du er pragtfuld
Vi er bare helt i top
Og hvis du holder dig til mig
Kunne det ikke være bedre Sig hej, alligator!
Lad os finde sammen, ja, ja, ja
To er dobbelt så godt som en
Lad os finde sammen lige nu Vi får det dobbelt så sjovt
Og du kan altid regne med mig
Vi bliver et heftigt par
Lad os finde sammen, ja, ja, ja!
Det var vidunderligt, piger!
- Skønt! - Pragtfuldt!
- Kom og spis middag. - Der er spaghetti og snask.
Det er okay. Vi har allerede spist i køkkenet.
Ja. Mor I jer bare. Vi går i seng. Godnat, mor, Godnat, far.
Godnat, mor. Mor jer godt.
- Godnat, piger. - Godnat, unger.
Tænk, at de to små aber har fundet på alt det.
- De har gjort mere end det. - Hvad mener du?
Fatter du det ikke?
Sentimentale stearinlys, violinmusik, kalvekød parmigiana.
Martinelli's. Husker du det ikke?
Vores første date. De prøvede at genskabe den.
Skøre, søde unger.
Hvad?
Ingenting.
Hvad skal vi gøre med dem?
Vi kan ikke holde dem adskilt.
Nej, det kan vi ikke.
Det eneste logiske, vi kan gøre, er at prøve at dele dem.
Du kunne tage dem i seks måneder, og så kunne jeg få dem.
Så ville de da være sammen.
- Det, synes jeg, er bedst. Gør du ikke? - Jo, velsagtens.
"Seks måneder hos hver". Det kalder Susan det.
Det er det eneste, vi kan gøre.
Mitch, pludselig er jeg meget deprimeret.
Det ville være værre, hvis vi var blevet sammen - alle de skænderier.
- Dit irske temperament. - Du var lige så besværlig.
Ja. Jeg indrømmer det. Det var en fejl fra begyndelsen.
- Var det? - Det er ret tydeligt, ikke?
Du har ikke forandret dig meget. Du holder dig godt, Mitch.
Skal du ikke gengælde komplimenten?
Jo. Rent faktisk, Maggie, ser du ret godt ud.
Hak ikke sådan i det. Du behøver ikke sige det!
Jeg mener det. Hvad har du gjort ved dig selv?
Gjort ved mig selv?
16 plastikkirurger og en rekonstruktion af mit ansigt, så jeg kunne se pæn ud!
Tror du, jeg er en trold, der kravlede ud af skoven for at aflægge visit?
Jeg er ikke så ung, som den æblekindede platinblonde dukke, der har scoret dig.
- Begynd nu ikke med Vicky. - Sig ikke noget om dyrebare Vicky!
Den grødhovede barnebrud og hendes elektriske hofter!
- Undskyld, Mitch. - Det sker altid, ikke?
Jo.
Det vil ikke ske igen. Jeg rejser i morgen med Sharon.
Jeg mener det, Mitch. Jeg ønsker dig det bedste sammen med Vicky.
Hold da ferie! Sikket noget kludder de fik lavet.
Alle vores planer. Mor og jeg rejser i morgen.
Giv ikke op. Vi har hele natten til at finde på noget.
Såsom hvad?
Det ved jeg ikke.
Men noget.
- Sharon! Taxien venter. - Jeg kommer.
Susan, skal du ikke ned og sige farvel?
Jeg kommer straks, mor!
Jeg sender Susan tilbage til jul.
Jeg sender Sharon til påske.
Det er vist den bedste løsning.
Det er det vist.
Hvad laver du i det tøj?
Sharon, hvad er det?
Vi har tænkt over det, og vi har truffet en beslutning.
Vi har besluttet, vi bliver svindlet.
Hvad mener I?
Vi besluttede, vi ville tilbringe vores tid sammen.
- Så den af os, der er Sharon... - Vi røber det ikke.
Den af os, der er Sharon, tager ikke til Boston.
Prøv nu ikke at være smarte, piger.
Sharon, gå ovenpå og tag dit tøj på.
- Er du sikker på, hun er Sharon? - Selvfølgelig.
Er du ikke?
- Svært at sige, ikke? - Ikke?
Hold op. Vi kommer for sent til flyet.
Det er meningen.
- Mitch, gør noget! - Susan...
- Ja, far? - Ja, far?
- Det er ikke morsomt. - Det er ikke morsomt.
- Det er Susan - Karl Smart.
- Er du sikker? - Jeg kender min egen datter, ikke?
Du er ikke helt sikker, vel, far?
- Nej. - Jeg tror, de er klar til at lytte.
Her er aftalen. Vi tager af sted på udflugt - alle sammen.
Når I tager os tilbage på fredag, siger vi, hvem der er Sharon og Susan.
Sådan er aftalen. Tag den, eller lad være.
Hvad skal jeg lave i tre dage? Blive hjemme og strikke?
Det er ikke min skyld. Jeg kan ikke skelne mellem dem.
Giv mig smæk og tving dem til at sige det!
Man giver ikke 13-årige smæk.
- Skal hun med? - Det er en del af aftalen.
- Det vil jeg ikke have. - Godmorgen, Vicky.
- Du skal ikke i skoven med hende. - Du har ret.
- Maggie, bland dig udenom. - Du kan ikke rejse i tre hele dage.
- Hvad ville folk sige? - Godt. Hvad foreslår du?
- Jeg synes, du skulle komme med os. - Måske gør jeg det.
Det er det rette at gøre. Du skal have noget andet tøj.
Jeg ved, hvor Mitch har sine skjorter, og vi kan finde nogle støvler...
- Skal de alle sammen med? - Ja.
- Hecky, her er nogle flere ting. - Hej, far.
Hvorfor kører vi ikke?
Spænd bæltet lidt strammere.
- Hvor tror hun, at hun skal hen? - Hun skal med.
- Laver du gas? - Niks.
- Her er vi, Mitch. Helt klar. - Hun må ikke komme med!
Piger, vær ikke grove.
Jeres far kan ikke efterlade Vicky alene i tre dage.
- Lad os nu komme af sted. - Vicky, sid ved siden af Mitch.
- Hvis det er i orden. - Med glæde.
- Du og Vicky burde være alene deroppe. - Hvad siger du?
- Maggie, inde eller ude? - Hvis du ikke tager med...
Bryd ikke dit kønne, lille hoved med mig. Jeg vil bare ligge ved søen.
Du kan lære pigerne at kende.
Du får dem seks måneder om året. Farvel. Pas på slangerne.
- Mange tak! - Farvel, piger. Mor jer godt.
- Har du det godt? - Herligt. Det er sjovt.
- Hvad er der galt? - Vicky må have en pause.
Søen er kun en time længere væk.
Se. Jeg sætter den på, ikke?
- Er det ikke varmt? - Og hvad så?
Vil du have noget af mit vand?
Mange tak.
Der er en tingest på den!
- Hvad er det? - Det er bare et lille firben.
Den gør ingen fortræd. Se.
- Få den væk fra mig! - Hold så op!
Få den væk fra mig. Jeg hader dem. De er ulækre.
- Bliv her og hjælp Vicky, okay? - Ja. Vi hjælper hende.
Ih, ja, I vil hjælpe mig - ud over en klippe.
Hvad har vi gjort?
Drop de engleansigter. Jeg kender hekse, når jeg ser dem.
Men bare husk på:
Begynd på noget, så gør jeg jeres liv ulidelige senere hen.
Er I med, snuskebasser?
Se der. Kuguarspor.
- Det er en slags bjergløve. - Det er løgn! Løver?
Ja. Der er hundredvis deroppe. De flår dig levende.
De går efter øjnene, spiser dig.
Der er et trick, en gammel indianerguide viste mig.
Man slår to kæppe sammen, og lyden skræmmer dem.
- Sådan? - Ja. Det holder dem væk.
Kom.
Hurtigt.
- Har du det sjovt? - Jeg har det vidunderligt.
Mine fødder gør ondt.
Kom dem i søen. Det vil køle dem af.
Tror du det? Jeg vil prøve alt.
- Kom i. Den er ikke dyb. - Er du sikker?
Se, jeg står.
Hecky, det smager lækkert.
Tak. Er du sikker på, du ikke ændrer mening, miss?
Jeg hader ørred! Hvor tit skal jeg sige det? Jeg spiser i morgen tidlig.
- Hvad skal vi have til morgenmad? - Ørred.
Vi spiser altid, hvad vi fanger heroppe. Det er en del af morskaben.
Del af morskaben? Hvad laver I ellers? Smider sten i søen?
Du ville med. Få det bedste ud af det.
Hun snørede mig til at tage med.
Ja, det gjorde hun, ikke?
Hecky kan altid køre dig hjem.
Ja. Jeg vil gerne følge dig ned til vognen.
Jeg holder ud, tak.
De tror, jeg har en blodbank. Jeg tror, de kan lide det.
- Hvad har du der? - Myggespray.
Det lugter ikke af noget.
- Det er bare sukker og vand. - Hvad?
Det vil bringe alle myggene hertil. Hvor fik du det fra?
En indianerspejder gav mig det. Sagde, det ville holde myggene væk.
Hecky, jeg vil have noget mere ørred.
Jeg går i seng.
- Godnat. - Godnat.
- Godnat, Vicky. - Godnat, Vicky.
Skat, hvad laver du?
- Jeg holder bjergløverne væk. - Bjergløverne?
Ja. Lyden...
- Den lyd skræmmer ikke bjergløver. - Slet ikke.
- Hvorfor gjorde I det? - Jeg sværger...
Glem det. Det er en rædsom ting at gøre. Ikke?
Ganske rædsom.
Nu skal I holde op. Forstået?
- Ja, far. - Begge to?
- Ja, far. - Okay.
Få dem ud herfra! Få dem ud!
Få dem væk fra mig! Få de vilde dyr ud!
Få dem væk fra mig!
Jeg hader dette beskidte, stinkende sted!
Hvorfor råber du, miss? De bjørneunger gør ikke en flue fortræd.
Hold kæft, og hent mine støvler!
Javel.
Jeg hader dette sted! Det her er slet ikke sjovt!
Jeg hader fiskene! Jeg hader søen! Jeg hader de ækle insekter!
- Jeg kan ikke udstå stedet! - Hvad pokker laver du?
- Hvad sker det? - Dit forvoksede fæ! Det er ikke det værd!
Vil du have dit tøj, Vicky?
Tusind tak. I er tvillinger. Deler I alting?
- Alting. - Giv din søster halvdelen af det!
Øjeblik. De har ikke gjort dig noget.
Du finder aldrig ud af, hvad de gjorde, din spade!
Få mig væk fra den stinkende friske luft!
Mor, hvor er du?
- Det var hurtigt. Hvem af jer er du? - Sharon.
- Havde I det sjovt? - Fremragende.
- Vi havde det sjovt, men ikke Vicky. - Hvad skete der?
- Hej, mor. - Hej.
- Hvordan har du det? - Vidunderligt.
- Dav. - Godaften.
- Har I spist middag? - Vi er ikke sultne.
Så tag et bad. I ser beskidte ud.
Vi vil fortælle dig om Vicky, men ikke mens han er der.
Så I havde det herligt. Hvad skete der?
Drop det. Du vidste udmærket godt, hvad der ville ske.
Hvad skete der?
Alt, der kunne gå galt, gik galt. Det var et virvar. Glad?
Det er sidste gang, jeg tager en kvinde med i bjergene.
Hvor er hende der?
- Vicky? - Ja.
Hun susede af sted.
Hun er nok ved Park Avenue og 57th Street, og held og lykke til hende.
- Hvad nu? - Vi har talt sammen.
Og vi skylder dig en undskyldning.
Vi føler os skyldige over det med Vicky.
- Hvad gjorde I ved hende? - Tja...
Vi trynede hende.
Det rager ikke os, hvem du vil gifte dig med, og vi ødelagde det.
Nu er det sket, så vi taler ikke mere om det.
Undskyld, far. Vil du tilgive os?
Gå i seng, monstre.
Hvad kan man gøre?
- Vil du have noget at spise? - Er der nok?
Ja. Jeg lavede nok til din og Susans middag i morgen.
Sharon og jeg rejser i morgen tidlig.
- Ja. - Vask dine hænder.
Ja. Det må jeg hellere.
Hvor er Verbena?
Jeg ventede jer ikke. Jeg syntes ikke, hun skulle blive for min skyld,
så jeg gav hende fri i aften.
Jeg går ovenpå og vasker mig. Jeg kommer lige om lidt.
Jeg ved ikke, hvad han så i hende. Hun havde ingen personlighed.
- Skal du til fest? - Det vedkommer ikke jer.
Godnat, de damer. Sov godt.
Jeg troede bare, du skulle vaske hænder.
Jeg kunne lige så godt være grundig.
Hvorfor?
Kan du høre musik? Jeg sagde, børnene skulle gå i bad.
Det er stereoanlægget. Jeg tænkte, lidt musik ville være rart til maden.
Jeg tænkte også, at rødvin ville passe godt til ragouten.
Skål for mine børns mor - den smukkeste mor, to børn kan have.
- Du kan være smadderirriterende. - Hvad er der i vejen?
Venter, indtil vi er i køkkenet, og jeg har bare tæer.
- Jeg kan lide dig i bare tæer. - Så er en kvinde ugunstigt stillet.
Godt. Skål for din stilling.
Sid ned og spis din ragout. Nu ikke spilde.
- Pokkers! - Hvad er der i vejen?
Jeg kom et viskestykke om livet og kan ikke få det op. Bind det op.
Maggie, nu hvor alle siger undskyld, må jeg hellere også gøre det.
Angående forleden aften. Det skulle ikke lyde så groft.
Jeg er ikke god til komplimenter, for jeg voksede op med køer.
Kom nu ikke med den smøre. Det sagde du for længe siden.
- Bestemt ikke. - Jo, helt bestemt.
Det virkede, ikke? Du kunne lide det.
Maggie, du er så smuk.
Nej. Jeg mener det.
Jeg ved, jeg ikke udtrykker mig, som du vil have, men jeg har tænkt på dig.
Og på os, og hvordan alting plejede at være.
Ved du, hvad jeg savner allermest?
Du har ragout over det hele.
- Jeg er ligeglad. - Vask det af.
Hvad savner du?
Jeg er ligeglad med, om det lyder dumt.
Jeg savner de våde strømper, du plejede at hænge over hele badeværelset.
Jeg savner, mit barberblad er sløvt, fordi du brugte det til benene.
Jeg savner alle hårnålene blandt mine fiskekroge.
Det er ikke sjovt at have et klædeskab helt for mig selv.
Det er ikke sjovt at bande, fordi du ikke lader, som om du bliver chokeret.
Intet er særlig godt uden dig, Maggie. Jeg savner mange ting.
Jeg savner bare dig.
Hvorfor tog det dig så længe at sige?
Det ved jeg ikke.
Fordi jeg håbede, du ville komme tilbage en dag.
Maggie, jeg har været en jubelnar. Det har vi begge.
Vi bliver nogle gamle ensomme mennesker, hvis vi ikke gør noget.
- Det ved jeg. - Det vil du ikke, vel?
Det er så længe siden.
Græd ikke. Du kan slå mig i øjet, lige så ofte du vil.
- Hvad er der i vejen? - Jeg har haft den vildeste drøm.
- Du godeste. - Hvad er der?
Du og jeg gik rigtig langsomt i kjoler af organdi.
Og der var musik, blomster og mennesker.
For min kærlighed til dig Var som sendt fra himlen...
VELSIGN VORES LYKKELIGE HJEM
For nu
For altid
For dig!