- El e ! - Da, domnule conte.
Dar din păcate, nu e singur pe punte.
Sunt frații noștri, pirații de coastă, Wan Stiller.
Îi poartă după el, ca pe niște trofee de vânătoare.
Peste două ore ajunge la Maracaibo. Nu mai lipsesc decât frații mei.
- Amedeo... Enrico ! - Amedeo... fratele meu !
- El e bunul Wan Stiller ! - Iar el e Carmaux !
- Unde e Emilio ? - N-a sosit încă.
Foarte ciudat, căpitane ! Fratele dumneavoastră sosește întotdeauna primul.
Înseamnă că, de data asta, va ajunge al treilea.
Și totuși întârzierea asta mă îngrijorează.
Am văzut un galion puternic, pe nume "Regina", îndreptându-se spre larg.
- Hotărăște-te odată ! - Poate că Emilio nu-i va ține piept.
Dacă Wan Guld e la Maracaibo, atunci mă duc și eu acolo.
Carmaux, tu și Wan Stiller așteptați-l pe Emilio și apoi veniți la Maracaibo.
- Să mergem ! Mai repede ! - Nu, Enrico, întâlnirea cu Emilio e aici.
Planul de atac e al lui. El trebuie să ne spună ce avem de făcut.
- Nu-mi pasă ! Eu plec ! - Mie îmi pasă. Rămâi aici !
Amedeo, amintește-ți că sunt mai mare ca tine. O să faci ce spun eu.
Iar Emilio e mai mare decât noi doi. De aceea, nu tu ai dreptate, ci eu !
- Carmaux, cine are dreptate ? - Dumneavoastră, domnule căpitan !
- Wan Stiller, cine are dreptate ? - Domnia voastră, domnule conte !
Bine, dă-mi o monedă !
- Cap sau Pajură ? - Pajură.
- Eu aleg capul ! - Stai ! Vreau eu capul !
- Bine. Atunci aleg pajura. - Ba nu, lasă-mi mie pajura !
- Te hotărăști odată, sau nu ? - Aleg capul !
- Pajură ! - Cum e posibil să câștigi numai tu ?
Trișezi !
Enrico di'Ventimiglia e mereu atins de aripa norocului !
Când se va întâmpla așa ceva, o să vă dați singur seama.
- Am aflat de noul armăsar, excelență. - Da, e foarte frumos...
Ducele Wan Guld ! Excelența sa, guvernatorul golfului Maracaibo,
don Ribeira de Ajuanita y Alcantar y Mendez y Lopez y Mendoza...
De-ajuns cu titlurile lui don Ribeira ! În curând, n-o să mai aibă nici unul.
Cum vă permiteți ? Știți cu cine stați de vorbă ?
Acestea sunt scrisorile mele de acreditare.
- Dar acestea vă dau puterea unui vicerege ! - Și am intenția să mă folosesc de ea.
Don Ribeira, dvs. reprezentați Spania, cea mai puternică nație din lume.
Ce ați făcut până acum ? Pentru că e plin de indieni sălbatici,
... drumurile aurului către Spania nu sunt încă sigure...
Era de datoria dvs. să curățați marea de pirații care ne scufundă vasele
și care se îmbogățesc din aurul nostru.
Pentru așa ceva e nevoie de curaj și hotărâre.
Acești tâlhari trebuie prinși și spânzurați unul câte unul !
I-am dat cuvântul meu regelui Spaniei că toate acestea vor fi făcute și vor fi făcute
O să le fac eu în locul vostru !
Se spune că fructele întineresc pielea.
Don Alfonso Hernandez de la Fuente y Segovia...
Dona Isabel de Leon, marchiza de Bermejo...
Pe vremuri se târa în genunchi pe străzi pentru o bucată de pâine.
Asta până s-a măritat cu bătrânul... Acum stăm noi în genunchi în fața ei.
Asta pentru că e amanta guvernatorului !
- Isabella ! - Da.
Ce amuzant ! Că avem amândouă același nume.
Și chiar același titlu, de marchiză. Se pare că avem multe în comun.
Unul dintre ele e chiar de prisos, draga mea... într-adevăr ?
În sfârșit, a ajuns !
Aici suntem, domnule căpitan.
- Unde sunt frații mei ? - La Maracaibo.
Și Wan Guld ?
- Tot la Maracaibo. - De ce nu m-au așteptat ?
Știți cum sunt frații dumneavoastră...
Se aud focuri de armă de mai bine de o oră, comandante.
Sunt sigur că e vorba de o ciocnire între soldații spanioli și indieni.
- O ciocnire, ai spus ? - Bineînțeles !
Iar masacrează oameni lipsiți de apărare. Ce facem acum, comandante ?
Nimic. În noaptea asta, trebuie să mă gândesc numai la Wan Guld.
Poate că e mai bine să pornim imediat către Maracaibo.
N-am încredere să-i las singuri... aprigi la mânie cum sunt.
De ce te uiți la mine ? N-ai mai văzut un soldat flamand ?
- Ce s-a întâmplat ? - Nu face pe deșteptul !
- Suntem soldații ducelui Wan Guld ! - Ce frică mi s-a făcut !
- Bea, dacă ți-e frică, domnișoară ! - Nu poate. Nu-i dă voie medicul.
- Lasă-l pe mâna mea, Amedeo ! - Nu ! M-a jignit, n-ai auzit.
- Eu sunt mai mare ca tine. - Ce importanță are ?
- Atunci, cap sau pajură ? - Pajură.
- Cap ! Cum se poate ? - Nici măcar o dată...
Și acum, viteazule, să vedem ce îți poate pielea...
Cu prima lovitură de spadă o să-ți tai nasul !
Nasul, ai spus ?
Croiser, ajunge cu joaca ! Cu toții la bord ! Ducele vrea să plece în zori.
Ai auzit ? Wan Guld pleacă ! Ori îl prindem în noaptea asta, ori niciodată !
Aruncați pistoalele și faceți-vă semnul crucii !
Wan Guld o să mai aștepte.
Nu-i putem abandona pe cei care au nevoie de ajutorul nostru !
Prea bine, domnule căpitan !
Cu toți pirații care se învârt pe aici, nu vi se pare periculos să...
Vă voi apăra eu !
Femeile datorează mult fețelor bisericești.
La Nicea, s-a hotărât, la diferență de un vot, că și femeile au suflet.
Mă bucur pentru dvs. dar recunosc că nu sufletul mă atrage la o femeie...
Ce noroc ! Sufletul este singurul lucru pe care nu-l cedez nimănui !
Contele Amedeo di Roccabruna, Conte de Ventimiglia și de Valpenta,
zis și Corsarul Verde !
Contele Enrico di Roccabruna, Conte de Ventimiglia și de Valpenta,
zis și Corsarul Roșu !
Duce Wan Guld ! În sfârșit, ne întâlnim !
Acum zece ani, când eram niște copii ne-ai asasinat mama și tatăl nostru,
care te credeau prietenul lor. I-ai jefuit de toate bunurile lor,
iar steagul Spaniei ți-a oferit protecție !
De zece ani trăim cu un singur gând: să-i răzbunăm !
Iată de ce am venit pe mare, tocmai din Italia și ne-am făcut corsari !
Wan Guld, de zece ani te urmărim. Astăzi, în sfârșit, te-am găsit !
Eu nu pot vorbi ca fratele meu, dar dacă iadul poartă alt nume... sigur e al tău !
Și acum apără-te, asasinule !
Sunteți doi nebuni ! Cum credeți că veți ieși teferi de aici ?
Ne-am gândit doar cum să intrăm, nu și cum să ieșim.
Nu viața noastră contează, excelență, ci moartea acestui om.
- Care dintre voi luptă ? Amândoi ? - E al meu, frățioare !
- Ba nu, e al meu ! - Cap...
Pajură ! De data asta, norocul te-a părăsit, Enrico !
- Enrico, m-au... - Amedeo !
- L-ai înjunghiat pe la spate ! - Luați-l !
O altă crimă !
Voiați moarte ? Poftim !
- Haideți bestiilor ! - Un moment, domnule !
- Înainte, soldați ! - Sunt doar trei !
Trei, ca Tatăl, Fiul și Duhul Sfânt !
Pentru Dumnezeu și pentru Spania !
Înainte, pentru Dumnezeu și Spania !
- ... pentru Dumnezeu și Spania... - Amin !
Să fugim !
Îi urmărim, domnule căpitan ?
Nu, să vedem dacă mai este cineva în viață.
Câteodată, mi-e rușine că sunt alb.
Cine sunt ?
Fiecare dintre ei e sufletul meu. Sunt frații mei. Acum și Yara e moartă.
Înțeleg ce simți. Și eu am doi frați.
Tu ai salvat viața Yarei, viața ei se unește cu a ta, sufletul ei este în tine.
Din clipa asta, vei simți ce simte Yara și vei vedea ce vede Yara.
Sufletul nostru a fost ucis cu aceiași armă.
Spre Maracaibo !
Jur pe numele diavolului ! Așa a ordonat guvernatorul !
Îți spun eu ce scrie acolo,
trupurile Corsarului Roșu și Verde îmi sunt donate pentru studiu.
Nu sunt oameni obișnuiți, ci pirați, o specie umană aparte !
- Ce ești tu, alchimist ? - Vă rog ! Sunt însăși știința !
Face pe vraciul aici, în Maracaibo !
Atunci la ora două, voi veni să-mi iau cadavrele. Ne-am înțeles ? Pe curând.
Asta cine mai e ?
- Cred că e o nebună... - E o indiancă !
Frumoasă, dar cam din topor...
Ce faci aici ? Te simțeai singură și ai venit să-ți ținem de urât ?
- Ăștia ce mai vor ? - Să vă judecăm !
- Cine comandă aici ? - Flămânzii !
Spânzurați-i cu mâna voastră, altfel vă spânzur și pe voi !
Lupi ai mărilor, ascultați-mă !
Jur că nu voi avea pace până când nu-mi voi răzbuna frații,
uciși de mâna criminală a ducelui Wan Guld ! Jur pe însăși Satana !
Prinț al Întunericului, te conjur ! Vei avea sufletul meu dacă mă ajuți !
Fie ca trăsnetul să-mi doboare vasul, fie ca trupul meu să zacă în adâncurile mării,
fie ca sufletele fraților mei să mă blesteme pentru vecie,
dacă nu voi nimici tot neamul lui Wan Guld, cum a făcut el cu neamul meu !
În mare cu ei !
Fraților, dacă mă auziți de unde sunteți,
puteți să-mi spuneți... puteți să-mi spuneți adio pentru ultima dată.
Așa cum ai jurat să-i răzbuni pe frații tăi așa a jurat și Yara !
Și ca și tine, aud vocile lor luându-și rămas bun pentru ultima dată !
- Ați auzit ? - Da... probabil că a fost vântul.
- Navă la tribord ! - Ridicați pânzele !
E un galion.
E spaniol ! Este primul dar care mi-l face diavolul...
Fiți gata de asalt !
La asalt !
Mateloți, strângeți pânzele !
- Treceți la arborele mare și la gabie ! - Lansați căngile !
Trage cârma !
Foc !
Abordați vasul !
Domnule căpitan, înainte să-mi mânjesc sabia cu sângele oamenilor tăi,
n-ai vrea să te lupți tu cu mine ?
Veniți în ordinea gradelor ! Tu, domnule locotenent !
Am sosit, domnule căpitan !
Lupi ai mărilor, după mine !
Predați-vă ! Corabia e a noastră !
- Wan Stiller, ocupă-te de ceilalți ! - Am înțeles, domnule căpitan !
Hei tu, ia zece oameni și urmează-ne cu galionul până la Tortuga.
Vedeți dacă mai sunt în cală butoaie cu praf de pușcă
și aduceți-le la bordul "Fulgerului" !
Complimentele mele domnilor ! V-ați luptat cu vitejie și asta v-a salvat viața.
Prețuiesc oamenii de valoare.
Veți fi îmbarcați pe o barcă, cu destule provizii ca să ajungeți la țărm.
Vă mulțumesc, e datoria mea să vă previn
că mai sunt și alți pasageri la bordul acestei nave.
Adică ? O nobilă doamnă și camerista sa.
Ați auzit ? Am capturat o femeie ! Ura !
- Pot să știu ce e cu balamucul ăsta ? - Hai, grăbiți-vă cu puștile alea !
N-am putut să închid un ochi toată noaptea !
Iertare, doamnă. Una dintre neplăcerile abordajului e zgomotul inevitabil !
- Corabia a fost atacată ? - Da, doamnă, de către corsari.
- Dumnezeule mare ! Cine a învins ? - Corsarii, iar eu sunt șeful lor.
Dumnezeule mare !
Dar asta nu înseamnă că nu sunt un om de onoare.
Vă asigur că n-o să se atingă nimeni de dvs. sau de camerista dvs.
- Pot să vă întreb cum vă numiți ? - Mi se spune Corsarul Negru.
Corsarul Negru ! Ați auzit ? Mai rău nici că putea să se întâmple !
Nu vă temeți, doamnă ducesă.
Domnul spune că este un gentilom. Sper că o va dovedi redându-vă libertatea.
Din păcate, nu-mi aparțineți doar mie, ci întregului echipaj !
Doamne ! Dacă mă atinge cineva... Nu, nu, fiți liniștită.
O să vă scutesc de această spaimă, atât pe dvs., cât și pe oamenii mei, ducesă.
Dar trebuie să plătiți o răscumpărare, în schimbul libertății dvs.
Prețul va fi stabilit la târgul de sclavi din Tortuga, insula piraților.
Ajungem acolo peste trei zile. Până atunci pot să știu numele dvs. ?
Sunt Honorata Willerman, ducesă de Weltrendrem, iar ea e camerista mea.
Toată lumea la bordul "Fulgerului" !
Ducesă de Willerman de Wen... E aici !
Sunt încântat că ați acceptat invitația mea, doamnă ducesă.
- Luați loc. - Mulțumesc.
Iertați-mă, dar i-am spus ducesei să ia loc, nu dvs. Locul dvs. e aici.
- Ce vreți să spuneți ? - Să fim serioși, doamnă !
Dvs. sunteți ducesa de Weltrendrem, iar ea e camerista dvs.
Chiar ați crezut că n-am înțeles acest lucru din primul moment ?
Vă rog să mă iertați, dar eu...
Am înțeles că vreți să vă salvați stăpâna de la cine știe ce pericol.
M-am așezat la masă cu dvs. numai pentru că nu am de ales.
Eu m-am travestit în cameristă, iar dvs., în gentilom, ceea ce e mai rău.
Ce aspră sunteți, doamnă ducesă !
Dacă aș ști să mânuiesc pistolul sau spada, aș fi mult mai aspră !
Moko, servește-ne !
Bei un pahar de vin, frumoaso ?
Oamenii dumitale sunt foarte stângaci când servesc la masă.
Așa e. Dar, când abordează o corabie, sunt nemaipomeniți !
Probabil. Cristalurile și argintăria sunt splendide ! De la cine le-ați furat ?
De la spanioli. Ce pot să fac ? Am luat înapoi ceea ce îmi aparține.
Vă rog... să uităm cine suntem, pentru o clipă.
Sunteți foarte frumoasă. De mult timp n-am mai avut o cină atât de plăcută.
Ce ați văzut ?
- E furtună ? - Nu, nu e nici o furtună.
Am avut o idee bună să nu le spunem numele adevărat.
- Nu înțeleg de ce. - Numele dvs. e foarte temut de pirați.
Cine știe ce se întâmplă dacă aflau că sunteți fiica ducelui Wan Guld ?
Nu cred că numele lui Wan Guld ar fi însemnat ceva pentru ei !
- Nu, frate Antonio, nu e bine... - Dvs. erați, domnule duce !
După părerea mea, tenul e prea palid. Nu vi se pare ?
Adevărul e că fiica mea are pielea foarte albă, dar...
E de-ajuns o mică emoție, ca sângele să-i coloreze obrajii.
Iar nasul e... cum să spun ? Nasul e mai obraznic. Înțelegeți ?
- Înțeleg că o iubiți foarte mult. - Mai mult decât orice pe lume.
N-am primit încă nici o veste de la corabia care o va aduce la Maracaibo.
Trebuie să aveți încredere în Dumnezeu.
Și el, în mine.
- Ale cui sunt puicuțele astea negre ? - Ale Grecoteiului !
- Dacă te interesează, ți le vând ! - Cât vrei pe ele ?
Astăzi le vând ieftin, numai dacă le încerci pe toate într-o singură noapte, ca mine !
- Asta a cui e ? - A Corsarului Negru, nu-l cunoști Grecule ?
Ce corsar ! Mai bine spune-i conte !
Nu e dintre ai noștri. Face pe justițiarul, pe cavalerul !
Nu se amestecă printre cei de teapa noastră, îi e scârbă de noi !
Dacă vă atingeți de doamna aceea, mă obligați să vă pălmuiesc !
Cine mai e și ăsta, care vrea să mă ia la palme ?
E un nobil spaniol, Contele de Lerma, o veche familie din Castilia.
Tocmai l-am eliberat, răscumpărarea i-a fost plătită.
Dacă au plătit înseamnă că pot să te omor !
Sunteți atât de rău, încât aș pune slugile să vă ciomăgească.
Din păcate, în acest moment, duc lipsă de slugi...
Dați-mi o spadă și, chiar dacă sunteți un potlogar și nu un nobil, vă voi da o lecție !
- Sau poate că vă e frică... - Dați-i o spadă !
Din clipa asta, îl apăr eu pe acest om, Grecoteiule !
Încearcă-ți cu mine trucurile !
Prinde !
Scuzați-mă că mă amestec atât de zgomotos, după obiceiul de pe Tortuga,
dar nu mi se pare că e cazul ca doi căpitani de pirați să se omoare între ei,
mai ales în ajunul unui eveniment atât de important !
- Ce e important ? - Nu ai vorbit cu emirul ?
Emirul, cine îl înțelege pe asta ? Încearcă tu să vorbești cu el !
Cu cât știi mai multe limbi străine, cu atât ți se deschid mai multe porți.
- Dar, ce a spus ? - Că ești tare ca un leu, dar cam prost.
Ai atacat corabia în care erau el și concubinele lui,
dar nu ai observat că, în fața ta, era o altă navă ce înainta spre Maracaibo
încărcată cu marfă de oarecare valoare.
Cum ar fi ?
Cam 400 kg de aur și 500 kg de argint.
A fost izgonit de pe tron și voia să fugă în America, cu toate averile.
- Dar tu cine ești ? - Mă numesc Morgan.
- N-am mai auzit numele ăsta. - Mai lasă-mi puțin timp !
- Din ce țară ești ? - Din Anglia. Ai auzit de țara asta ?
Cum naiba ai spus că te cheamă ? Milton ?
Morgan !
- Un nume pe care îl uiți ușor. - S-ar putea.
Vă mulțumesc, domnule.
Aveți măiestria unui gentilom. Sângele albastru se recunoaște imediat.
Pot să mă încred în dvs. fără nici o grijă.
Poate că vă înșelați, măiestria mea seamănă mai degrabă cu a Grecoteiului.
A devenit măiestria unui corsar.
Însă, din păcate pentru dvs., va trebui să vă încredeți în mine.
Sprijiniți-vă !
Eliberați-o pe doamna ! O cumpăr eu, am plătit deja răscumpărarea echipajului meu.
Jean David Knoll, ca guvernator în Tortuga în numele regelui Ludovic al IV-lea,
regele Franței, voi încuviința planul vostru de a ataca portul Maracaibo.
Dar înainte de a încuviința acest atac, aș dori să aud opiniile tuturor.
DeCailloux, vorbește !
Pentru 400 kg de aur și 500 de argint aș merge după bogățiile astea
și în fundul iadului, chiar de ar fi să mor !
De asta voi pleca peste două zile cu două corăbii și 200 de oameni.
Montbars, vă ascultăm !
Nu va fi ușor, la Maracaibo, mulți dintre noi își vor lăsa oasele acolo.
Poate chiar și tu, Grecoteiule ! E o ocazie pe care nu vreau să o scap !
Și dacă el moare, o să vă demonstrez că eu sunt cel mai faimos corsar !
De aceea voi pleca cu toți oamenii mei !
Van Hor !
Da, vin și eu, dar vreau ca Grecoteiul, care are dreptul să conducă expediția,
să fie de acord să plănuiască atacul împreună cu noi toți.
- Martin Hopper ! - Pe mine de ce nu mă întrebați ?
Credeți că dacă am fost cândva un preot
nu mi-ar place să trimit la creator câțiva spanioli ?
Dace, El iubește sufletele așa cum eu iubesc femeile,
atunci cred că ar trebui să-mi fie recunoscător pe vecie !
- Conte de Ventimiglia ! - Nu merg, nici eu și nici oamenii mei !
Dintre toți, tu semeni mai mult cu spanioli decât cu noi !
Ești mai degrabă alături de ei, decât de noi...
Nu știu ce ești: un corsar sau un cavaler ?
Trebuie să cucerim Maracaiba ! Vreau să pun mâna pe muntele ăla de aur !
Eu sunt căpetenia expediției, iar tu nu poți să spui "nu", vei veni cu noi !
Eu, n-o să vin la Maracaibo cu flota ta, Grecule,
pentru că mă voi duce singur acolo.
- Ți-ai pierdut mințile ? - Noi nu suntem la fel.
Pe tine te interesează aurul, iar pe mine ducele Wan Guld.
Când veți ataca Maracaibo și când nu va reuși să vă respingă, ducele va fugi !
Și dacă mai sunt încă viu când ajungeți acolo, voi lupta alături de voi.
Ai mai reușit o dată să intri singur la Maracaibo.
Nu-ți forța norocul a doua oară, nu vei mai ieși viu de acolo !
Important e ca ducele Wan Guld să nu iasă viu !
Să zicem că reușești să intri în Maracaibo cum crezi că-l vei găsi ?
O să-l găsesc. Am încheiat un pact cu un aliat foarte puternic.
Vă doresc noroc !
Lasă-l la mine, îl ții bine... Bravo !
Moko, adu-l aici pe omul care stă afară !
- Pe care, cel care cântă la statuetă ? - Nu, pe celălalt.
Tu, de colo ! Vino cu mine... Ce maniere !
- De ce m-ai urmărit ? - Ca să mă chemați la dvs.
De ce ?
Vedeți, de-abia mi-am început cariera de corsar
și aveam nevoie să-mi găsesc un căpitan.
Dacă aș putea, mi-ar plăcea să-mi fiu propriul meu căpitan, dar...
dar se pare că nu e posibil prin părțile astea de lume.
Cum ai spus că te cheamă ?
Morgan. Ați văzut ? Nici măcar dvs. nu vă mai amintiți !
Trebuie să fac ceva, ca să fiu faimos. Lumea nu trebuie să uite numele meu.
Treceți la subiect. Ce doriți de la mine ?
Luați-mă la Maracaibo, ca locotenent al dvs.
De ce aș face-o ?
Pentru că am toate defectele pe care nu le aveți dvs.
Și mă încred în aceste defecte mai mult decât în calitățile dvs.
E destul de mult, dar nu de ajuns !
Atunci, să vedem ce-aș putea să mai adaug ? Pe Wan Guld ?
Am dat peste un servitor al său printre prizonierii noștri.
Mi-a povestit de o mănăstire unde ducele merge adesea, singur.
Dacă îi promitem că îl eliberăm ne va conduce la acea mănăstire.
- Unde este omul acesta ? - Chiar în fața casei.
Satana, mi-a ascultat rugăciunea... în sfârșit !
Bine ați venit în casa mea ! Scuzați-mă că le-am cerut oamenilor mei să vă însoțească.
Scutiți-mă de ipocrizia dvs. !
Nu mai vorbiți ca un gentilom, când de fapt, sunteți un tâlhar grosolan !
Dumnezeu s-a îndurat de mine.
Prefer să mă omor, decât să cedez poftelor dvs. !
Nu v-ați cheltuit banii cu folos ! Ați cumpărat doar un cadavru !
O clipă ! Înainte să vă luați viața, vreau să știți că v-am adus aici
ca să vă spun că sunteți liberă, ducesă. Puteți să plecați oricând doriți.
Oamenii mei au ordin să vă ducă oriunde doriți.
De asta am plătit răscumpărarea dvs., ca să vă redau libertatea.
Nici o bogăție din lume nu e de-ajuns ca să vă cumpere.
Și nimeni nu poate să cumpere o altă ființă umană.
Plec la Tortuga, mâine...
Voiam doar să vă cer iertare și să-mi iau rămas bun de la dvs.
Te priveam și-mi spuneam că am cucerit tot ce mi-am dorit,
am luat tot ce am vrut, dar copila aceasta nu va fi niciodată a mea !
Și totuși te doresc cu tot sufletul !
Nici nu știi de câte ori mi-am spus că ești un criminal, un pirat,
dar inima îmi spunea: "El e destinul tău, e omul cel mai nobil și mai mândru,
cel mai curajos bărbat pe care îl vei întâlni vreodată în viață !"
Am vrut să fug, dar, cu fiecare bătaie, inima îmi spunea să fug la tine,
să te strâng în brațe, să te sărut eu prima, dacă tu n-o vei face.
Era mai bine dacă fugeai. Iartă-mă !
Iartă-mă și uită-mă !
Nu putem să ne unim viețile. Am făcut un legământ.
Ca să-l pot îndeplini, trebuie să fiu singur. Te rog, pleacă !
Mateloți, sus pânzele !
Ați mai văzut vreodată o corabie ca "Fulgerul", domnule căpitan...
- Morgan, mă cheamă Morgan. - Am înțeles, domnule căpitan.
- N-o să-mi știe niciodată numele ! - Nu te da bătut !
Cum te cheamă ?
- Yara. - Eu sunt Jose.
- De ce mă urăști, Yara ? - Cine ți-a spus că te urăsc ?
- Ți se citește în ochi. - Urăsc pe toți spaniolii.
- Ți-au făcut rău spaniolii ? - Da.
Nu toți spaniolii sunt răi, la fel cum nu toți sunt buni.
Nu trebuie să-i urăști pe toți, ci doar pe cei care ți-au făcut rău.
De ce trebuie să spună Yara ca pe unii îi urăște și pe alții nu ?
Au venit de pe mare... spaniolii ca să ucidă.
Ne jefuiesc pământurile, ne fac sclavi, nu se uită la cine e bun sau rău.
Dacă aș putea, să-l rog pe zeul Tekendama să-i ucidă pe toți... aș face-o !
Și totuși faci diferența ! Vorbești cu mine, deci mă urăști... mai puțin.
Uneori e de-ajuns să vorbim și nu mai suntem spanioli sau indieni,
ci pur și simplu, două ființe umane.
Eu nu mai sunt nimic... nimic...
Cine te-a îmbarcat pe "Fulgerul" ?
I-am rugat pe Carmaux și pe Wan Stiller să mă ascundă pe corabie.
Carmaux ! Wan Stiller ! Veniți la mine, imediat !
Trebuie să îi spun adio lui Carmaux și eu lui Wan Stiller !
Nu îi omorî, te implor ! M-am rugat atât de mult de ei. E numai vina mea !
- Domnule comandant... - Domnilor !
- Vă mulțumesc ! - Și acum, pieriți din ochii mei !
Noi nici nu ne-am fi deranjat să venim până aici...
M-am gândit zi și noapte cum să mă opun hotărârii tale,
cum să-ți explic, să te conving... Singura cale era să nu te ascult.
Nu-ți voi cere niciodată supunere, ci numai dragoste.
Mateloți, ridicați pânzele pe arborele mare și pe trinchet !
Când trăiam în Italia, cu frații și cu părinții mei,
credeam că onoarea unui bărbat e alcătuită doar din ce a învățat,
din regulile de viață ale unui gentilom, din obligațiile unui nobil,
din faima unei familii tot atât de veche ca Pământul.
Dar, apoi, am aflat că acesta nu era singurul mod de a trăi.
Aici la Tortuga am descoperit altă viață, cu alte legi și idei despre onoare.
Nu cred că sunt mai bune sau mai rele, ci doar diferite.
Apoi, ai apărut tu și iată că descopăr o nouă viață,
în care, timp de o clipă, setea mea de răzbunare se topește.
Cât aș vrea să pot șterge totul din amintire ! Dar nu se poate.
Am făcut un legământ și trebuie să-l respect !
Înțeleg și tatăl meu m-a învățat că fără onoare, nu suntem nimic.
Dacă mi s-ar fi întâmplat mie toate astea și eu aș fi jurat răzbunare.
Înțeleg ce scump e acest jurământ și de aceea, te iubesc și mai mult.
De aceea, jur să-mi împart destinul cu tine pe veci, oricare ar fi acesta.
Acum ce mai e ?
De câte ori mă privești, parcă te întristezi și mai mult. De ce ?
Pentru că văd că o să se întâmple ceva îngrozitor.
Din vina mea ?
- Ofițerul meu, Căpitanul Morgan ! - Încântat de cunoștință.
Să strigăm cu toții !
Pe Sfânta Fecioară din Guadalupe !
N-aș fi crezut s-o văd, pe această navă, chiar pe fiica lui Wan Guld !
De unde o cunoști pe fiica lui Wan Guld ?
I-am văzut portretul în miniatură, când eram în slujba ducelui.
Sau măcar seamănă foarte mult...
Poate că m-am înșelat.
- Ești fiica lui Wan Guld ? - Dacă ești, să nu minți !
- Da, sunt. E o crimă ? - Este doamnă !
Oameni, ascultați-mă !
În noaptea aceea îngrozitoare, când mi-am înmormântat frații în mare,
am jurat să-i ucid pe Wan Guld și familia sa, așa cum a făcut el cu mine.
L-am invocat pe Satana, ca să mă ajute să mă răzbun.
Iar ajutorul său a fost puternic, așa cum numai el știe să dea ajutor.
Mi-a aruncat-o în brațe chiar pe fiica lui Wan Guld.
Dar ea e femeia pe care o iubesc, iar acum inima mea tremură...
Ar vrea să nu-și țină jurământul.
Domnule căpitan, de ani de zile te lupți cu ducele Wan Guld,
iar noi ți-am fost mereu alături. Pentru tine, au murit zeci de oameni.
Fiecare dintre noi a pierdut un prieten, un frate, chiar un fiu.
Am învățat să-l urâm pe Wan Guld tot atât de mult ca și tine.
Nu numai tu, ci și noi vrem să ne răzbunăm pe acest flamand blestemat !
- Moarte fiicei lui Wan Guld ! - Da... moarte ei !
- Așa e drept ! La moarte ! - Ochi pentru ochi !
- Da... toți vrem răzbunare ! - Moarte fiicei lui Wan Guld !
Da, așa e drept !
Honorata Wan Guld, pentru crimele tatălui tău, noi te condamnăm la moarte !
Sentința va fi îndeplinită pe dată !
Dacă ai ceva de spus, spune acum sau vei tăcea pe vecie !
Dacă diavolul te va pedepsi pentru jurământul tău,
Dumnezeu mă va pedepsi pentru al meu !
Scuză-mă, comandante, sunt nou venit și singurul care nu e implicat în povestea asta.
Știu că nu poți să-ți încalci jurământul, dar lasă-mă să-ți vorbesc.
Lupilor de mare, nu vreau să mă opun sentinței pe care ați dat-o,
dar ca secund al navei "Fulgerul",
apelez la legile mării recunoscute de toți cei de pe mare.
Cer ca execuția condamnării la moarte să fie lăsată pe mâna destinului !
- Mi se pare drept. - Și eu sunt de acord.
Să fie judecată după legea mării !
Da, după legea mării ! Așa e drept !
Așa să fie !
Eu știu că voi muri, dar ce se va întâmpla cu tine ?
Lăsați barca la apă !
Privește, Corsarul Negru plânge !
Schimbați garda !
Lăsați, n-au decât să vină aici corsarii aceia blestemați !
Acum suntem gata să-i primim ! Cetățile portului sunt fortificate.
Ați avut o idee genială, duce de Wan Guld.
Când corsarii vor ataca de pe corăbii, ne vom preface că nu avem apărare.
Apoi, când vor ajunge lângă coastă... Mă ascultați, sau nu, domnule duce ?
Nu, mă gândeam că trebuie să întâmpin un prieten care va sosi curând.
Dacă vă face plăcere, puteți să-l primiți aici, la palat.
Nu, mai bine la mănăstire.
Jose, unde ești ?
- Deci, unde trebuie să ajungem ? - La mănăstirea dominicanilor.
Ducele merge acolo în fiecare zi, fără escortă.
A încheiat un fel de pact cu acei călugări.
Trebuie să ne despărțim în două grupuri... De ce ?
Am putea da de bănuit dacă ajungem toți odată.
E mai bine să mergem doar noi doi, comandante !
Atunci, tu pui mâna pe ducele Wan Guld iar eu pe aurul emirului și pe argint.
Dar, lasă-i ceva și Grecoteiului !
Yara, la revedere, sper să ne revedem curând !
De ce mă saluți ? Eu merg cu voi... Vii cu noi ?
Eu și Corsarul Negru am făcut același jurământ, amândoi vrem să ne răzbunăm frații.
- Ochii tăi nu sunt limpezi... - Pentru că mă tem pentru tine... nu veni !
Decât să-mi calc jurământul, mai bine mor !
- Să mergem ! - Am pierdut destul timp.
- Pe unde mergem, Jose ? - Pe aici.
De ce nu-mi spui ceea ce grăiesc ochii tăi ?
- Ce vrei să spui ? - V-am trădat !
Voiam să vă atrag într-o cursă. Wan Guld vă așteaptă cu soldații lui.
- Vei plăti cu viața pentru asta ! - Sunt pregătit, omoară-mă !
Știi cum să ne conduci la duce, ca să-l luăm prin surprindere... Da, sigur !
Ai grijă ce faci !
N-am să vă mai dezamăgesc, vă jur !
Dacă încerci, ești un om mort !
N-o voi face, pentru că am ajuns să vă admir.
Pentru că m-am îndrăgostit de Tortuga, de oamenii de aici, de voi toți...
Poți să-l crezi, acum ochii lui sunt limpezi.
Poate că, de data asta e bine, norocul îl părăsește pe Wan Guld.
Lăudat fie Domnul Iisus Christos ! Hai repede după mine ! Lăudat...
- Nimic, nu sunt niciunde. Parcă au dispărut. - Lăudat fie Domnul Iisus Christos !
- Folosește la ceva păcăleala asta ? - Cum să nu !
Iartă-mă străine, dar aș vrea să-ți atrag atenția că...
Ca să zic așa... cum s-ar spune... Ce naiba faci aici ?
Maracaibo este în pericol, o să izbucnească o epidemie groaznică...
- Nu se poate ! - Ba da !
- Îmi permiteți ? - Dar, de unde epidemia asta ?
Provine din comoara emirului. Este infectată.
Nu se poate... ba da !
Și ăsta e singurul leac bun la așa ceva, vine din Orient.
Eu sunt doctor, aș putea spune că e foarte important ca eu să scap cu viață.
Vă rog, spuneți-mi, ce trebuie să fac !
Un caz asemănător s-a petrecut cu ani în urmă la Damasc...
Trebuie dezinfectată, comoara emirului, cu aceste prafuri
și, mai ales, persoanele care au atins-o, pentru că...
Ca să fie ascunsă, trebuie s-o fi atins cineva !
Nu țipați, dacă țineți la viață ! Veniți aici.
Nu vreau să vă fac nici un rău, dacă nu mă forțați... să vă forțez...
Dimpotrivă, chiar vă rog să nu-mi faceți rău !
Lăsați sfeșnicul ! Dacă vă cade ceară pe mână, cu siguranță că veți tipa.
Iar eu vă rog să lăsați spada, n-aș vrea să mă apuce vreun strănut.
- O voi face, dacă promiteți să nu țipați. - Bine, vă promit.
Dacă nu mă credeți pe cuvânt, atunci vă spun că n-am nici un chef să mor.
Nu voi țipa, vă asigur.
Acum e mult mai bine.
- O să zăboviți mult aici ? - S-ar putea.
Eu vă găsesc că sunteți misterios și fascinant, știu cine sunteți.
Sunteți cel căruia i se spune Corsarul Negru
și sperați să vă întâlniți față în față cu Wan Guld, nu-i așa ?
Din cauza lui mi-am vândut sufletul diavolului și mi s-a frânt inima,
tocmai când bătea pentru cineva !
Dumnezeu să mă ierte ! L-am văzut pe duce ucigându-vă frații.
A fost un omor mârșav, i-a lovit pe amândoi pe la spate.
În viața mea am cunoscut mulți bărbați, oameni importanți,
dar nici unul, credeți-mă, nu era ca Wan Guld.
Parcă l-ar arde mereu un foc lăuntric.
Sunt aici ca să sting acest foc pentru totdeauna.
- Ce se întâmplă ? - Vin de la cetatea din golf.
Se văd în zare corăbii cu pânzele lăsate. Sunt navele corsarilor.
Așadar au venit ! Spune-i marchizei să nu mă aștepte în noaptea asta !
După aceea, vino la fortăreață ! Voi fi acolo, cu ceilalți.
Prea bine, domnule duce.
Pentru prima dată, petrec noaptea cu un bărbat, privindu-l în ochi.
Le-aș putea povesti nepoților, dacă aș avea. Dar nu m-ar crede...
El e ! Nu, ducele bate la ușă mai discret.
Am un mesaj pentru doamna marchiză, din partea ducelui.
- Domnule căpitan ! - Ce e, Manolo ?
Ceva mai devreme mi s-a părut că aud voci sau pași în camera marchizei.
Dar n-am deschis nimănui ușa până să veniți dvs.
E bine să ne asigurăm, pentru orice eventualitate.
- Doamnă marchiză... - Da, Manolo, ce e ?
Căpitanul Manner are un mesaj pentru dvs., din partea ducelui.
Manolo, am o durere de cap groaznică. Plecați de aici, lăsați-mă în pace !
Aveți slugi de încredere, doamnă marchiză ! Sunt chiar prea încrezători !
- Păcat că va trebui să-i omor ! - Nu se poate ! Știți cât mă costă ?
Nu puteți să găsiți un mod mai puțin nemilos ca să fugiți ?
- Ba da, dar trebuie să mă ajutați. - Sunt de acord.
- Pentru început, sărutați-mă ! - Cu plăcere, asta și așteptam de fapt...
Nu trageți ! Dacă trageți, mă omoară ! Faceți loc ! Repede, trăsura ! Faceți...
Lăsați pistoalele ! Dacă trageți, omul acesta o să mă omoare !
- E Corsarul Negru ! - Stai !
Mai bine îl prindem viu decât s-o omoare pe marchiză !
N-au făcut încă nici o mișcare. Stau acolo de la începutul nopții.
E o cursă ! Atacul pe mare e doar o înscenare !
Adevăratul atac va avea loc pe uscat, acolo îi vom aștepta !
Apoi, cu trupele acestei fortărețe, îi vom ataca pe la spate... să mergem !
Vreau să inspectez punctele de apărare din jurul zidurilor.
Doamnă, dacă o să am nepoți le voi povesti despre dvs.
și despre această noapte chiar dacă mă vor crede sau nu.
Mai bine plecați, a răsărit soarele. E ora când basmele iau sfârșit.
Ducele înconjoară zidurile, ca să verifice punctele de apărare.
Să mergem !
Cât timp pierdut și câte vieți omenești a costat această întâlnire față în față !
Poate că spada ta e prea agilă pentru mine, dar nu și pentru Shutz.
De ani de zile îl iau cu mine, în așteptarea acestui moment, Shutz !
Poate că ești un mare spadasin la tine în țară, flămândule,
dar, de data asta, ducele tău te-a trimis la moarte sigură !
Ne atacă ! Manner, fugi și adu soldații la ziduri ! Voi, după mine !
Fiți atenți, ne scapă !
Îl opresc eu !
Sunt ultimele tale clipe de viață, flămândule !
Opriți-i pe cei doi !
Yara, Yara !
Yara !
Oamenii noștri sunt pregătiți, Grecoteiule.
Dincolo de ziduri e o jumătate de tonă de aur ! Îl vreți sau nu ?
- Daaaa ! - Atunci, la atac, ticăloșilor !
Jumătate dintre noi o să moară înainte să pună scările pe ziduri !
Cine ți-a zis ?
Amintește-ți că tigrul e cel mai puternic pentru că e și cel mai șiret...
I-am spus lui Hopper, preotul ăla ticălos, să ne aducă ceva folositor...
- Înaintează, înaintează ! - Iată-l !
Ce vrei să facem cu călugărașii ăștia, să înălțăm o rugăciune ?
Spaniolii nu vor îndrăzni să tragă în ei.
Căile Domnului sunt fără sfârșit...
... ordonă călugărilor să pună scările pe zidurile cetății !
Nici în ruptul capului ! Și Domnul să-ți ierte păcatele tale !
Luați scările sau am să vă ard pe toți de vii !
Hai fraților, luați scările !
- Nu trageți, nu trageți ! - Sunt călugării noștri dominicani !
Ordonă-le oamenilor să tragă !
Curaj ! Rezistați, în curând vor ajunge aici trupele de la fortăreață !
Grăbiți-vă ! Corsarii au ajuns sub zidurile cetății ! Mișcați-vă mai repede !
E Corsarul Negru ! La atac ! După mine !
Fii de cățea, cățărați-vă pe ziduri !
Acum ! Foc !
Ce fac trupele de la fortăreață ?
- Stai ! Omul acesta e al meu ! - Ba nu, e al ducelui !
Să mergem, aici s-a terminat ! Luați o barcă, trebuie să ajungem la galion !
Înainte, fii de cățea ! Maracaibo e al nostru... ucideți-i... ucideți-i...
Omul ăsta are o rezistență uluitoare ! În câteva zile e ca nou, domnule căpitan.
Așteptați să mă simt mai bine, ca să mă ucideți ?
Nu vă temeți, o să vă omorâm mult mai repede.
Îl așteptăm pe ducele Wan Guld, sunteți pe corabia lui. Să mergem domnule !
Se vede că nu aveți noroc.
Ar fi fost mult mai bine dacă mureați mai devreme. Mă recunoașteți ?
- Nu sunteți... Contele de Lerma ? - Ba da.
Am fost prizonier la pirați prea mult timp ca să nu vă urăsc cu patimă.
Nu trebuie să vă îndoiți, știu să-mi plătesc datoriile.
Mă scutiți de plictiseala de a fi spânzurat, vă mulțumesc !
N-am uitat că vă datorez viața. Din păcate, dvs. m-ați salvat...
Din păcate ?
Îmi mai rămâne de trăit numai un an, cel mult doi. Sângele meu e bolnav.
E o boală care lovește numai în nobilimea prea bătrână și obosită.
E boala familiilor cu o vechime prea mare.
Acum e rândul celor tineri, cine știe poate chiar al piraților !
Iar dvs., conte de Ventimiglia, căruia i se spune Corsarul Negru,
ce fel de sânge aveți ? De corsar sau de nobil ?
... poate sângele unui om care caută adevărul:
diferența dintre dreptate și nedreptate...
- Dar nu e ușor. - Pablo ! Pedro !
Nu vă pot ajuta prea mult să fugiți, sper să vă descurcați, domnule conte de Ventimiglia !
Nu vă faceți griji, știu că nu puteți să-mi predați comanda navei, Conte de Lerma !
Exact ! V-ar deranja dacă ar trebui să intrați într-un butoi ?
Dacă ne vom mai întâlni, voi știi să-mi plătesc datoria !
Nu, acum suntem chit. Sunt un spaniol și rămân dușmanul dvs.
Ne vom mai întâlni doar în luptă și sper să învingeți dvs.
Prefer să-mi pierd tot sângele odată, decât să mor puțin câte puțin.
Permiteți-mi să vă spun domnule că vă port un respect enorm.
Și eu, dumneavoastră.
Trupele fortăreței n-au ajuns la ziduri, Maracaibo a căzut.
Mă bucur că sunteți teafăr și vă spun că avem un prizonier foarte important pentru dvs.
- Corsarul Negru ! - Deci e adevărat ! Unde e ?
- Sub punte, legat de arborele mare. - Du-mă la el, vreau să-l văd imediat.
Voi doi, lăsați butoiul și veniți cu mine. Să mergem !
Idioților !
L-ați prins pe omul pe care îl caut de zece ani pe toate mările lumii,
cel mai periculos dușman al Maiestății Sale, regele Spaniei,
iar voi ce faceți, îl lăsați să fugă ! Căutați-l cât mai repede !
Scotociți pretutindeni, poate că mai e încă la bordul vasului.
Căutați-l și voi, spaniolii ăștia dorm pe ei ! L-ar lăsa să le fugă de sub nas !
Dacă nu mai e aici, trimiteți bărcile cu 15 oameni pe mare. Trebuie să-l găsim !
Dar corabia va rămâne fără apărare, domnule duce !
De ce vă e frică ? Nu înțelegeți că prinderea acestui corsar valorează cât 100 de galioane ?
Un om de teapa Corsarului Negru este primejdios și după moartea sa !
Lăsați bărcile la apă !
- L-ați văzut ? - Nu. Nici urmă !
- Vâsliți mai repede ! - Du-te lângă coastă !
- Îl vezi ? - Nu, încă nu !
Mai repede, trebuie să-l găsim înainte să ajungă pe uscat !
Noi îl urmăream pe duce, dar nu credeam să vă găsim pe dvs.
Repede, trebuie să ajungem la locul de întâlnire cu "Fulgerul" !
- Iată-l ! Iată-l acolo ! - Repede, veniți cu mine !
- Înainte, urmați-mă ! - Mai repede, o să ne scape !
- Au trecut pe aici. - Foc, foc !
- Deci, vrei să ne spui unde e aurul ? - Nu știu, nu știu, vă jur !
- Nu știu, l-au ascuns flămânzii ! - Întrebați-l pe Wan Guld !
- Ce strigă ? - Morgan !
- Ce naiba înseamnă Morgan ? - E un nume.
- Un nume mai faimos ca al meu ? - Privește !
Ca să vezi, a găsit comoara emirului doar cu puțin praf de pușcă !
Dă-i puțin timp și va deveni cel mai vestit pirat de pe insula Tortuga !
Sper să rămână de partea noastră. Nu cred că e plăcut să-ți fie dușman.
- Tu cine ești ? - Sunt Jean David Knoll, Grecoteiul.
Grecoteiul ? N-am auzit de el în viața mea ?
- Eu mă duc cu el ! - Adio, Grecoteiule ! Și eu !
Mai bine îi spunem lui Morgan că trebuie să ne întoarcem pe "Fulger".
Căpitanul ar putea să aibă nevoie de noi.
- N-ați auzit nimic ? - Nu, nimic !
Ce ciudat ! Mi s-a părut că...
Stai, nu mișca ! Lasă-l să plece. Dacă tu nu-i ești dușman, nici el nu e !
- N-am greșit, erau ai noștri. - I-ați văzut ? Nu !
Nu-i ușor să-i găsim într-o pădure ca asta.
- Ce facem, domnule locotenent ? - Mergem spre mare, dincolo de promontoriu.
- El, i-a fost dușman ! - Ai văzut ?
Iată și "Fulgerul", corabia mea iubită !
- Eu sunt, domnule conte ! - Wan Stiller, bunul meu Wan Stiller !
- Yara, Jose ! - Trebuie să mergem la bordul navei !
Am o barcă, domnule conte, vă așteptam ca să mergem. Este aici !
Dar nu aveți spadă ! Uite, luați-o pe a mea, mie îmi rămâne pumnalul !
Repede, vin după noi ! Sus, grăbiți-vă !
Domnule căpitan ! Wan Stiller !
Foc !
Bravo, Carmaux !
Erau prea departe pentru cuțitul tău și atunci ai tras cu tunul !
- Ce fericit aș fi putut să fiu ! - Încă vă mai gândiți la ea, domnule conte ?
Dacă aș mai avea inima, ar bate numai pentru ea.
Priviți !
E galionul lui Wan Guld !
- Ce face Morgan ? - De ce nu se mișcă ?
E prea departe pentru tunurile noastre... de ce nu pleacă în larg ?
- Poate se teme să nu vă piardă. - Dar așa va pierde și nava !
- Plecați în larg ! - Cărați-vă de aici !
Morgan a înnebunit, îi dirijează spre vas ! Vor fi o țintă vie !
- Domnule Căpitan, încă o salvă ! - Foc !
Carmaux ! Dumnezeule, e ca și cum aș fi murit eu !
Uite, se mișcă !
Foc !
E un masacru !
- Toate pânzele sus ! - Foc !
I-au rupt cârma !
Corabia mea este pierdută.
Nava aceea nu se mai ține pe linia de plutire... O urmărim, domnule duce ?
Nu, nu este nevoie, o să folosim tunurile noastre.
Priviți, domnule conte, curentul poartă trupul lui Carmaux și a celorlalți frați,
către nava lui Wan Guld.
Nu putem nici măcar să-i luăm și să-i îngropăm cum se cuvine.
În curând, îi vom urma și noi în moarte.
Înapoi nu putem să ne întoarcem. Soldații ne așteaptă la râu.
Atunci le vom ieși în întâmpinare, dacă reușim vom muri pe punte.
- Înainte, să mergem ! - Mai repede, vâsliți !
- Foc ! - Foc.
- Aduceți praf de pușcă ! - Repede !
Foc !
Au numai arme albe, domnule căpitan. Înfruntați-i cu spada !
Stați ! Opriți lupta !
E bine căpitane că i-ați umilit pe proștii ăștia dar puteați să-i omorâți !
Eu doresc să-l spânzur cu mâna mea, pe Corsarul Negru !
Suntem aici, domnule căpitan !
Ai făcut pe mortul !
- A fost ideea lui Morgan... - Da, ce minte...
V-am spus că data viitoare ne vom întâlni ca dușmani, conte de Ventimiglia !
- Nu mă forțați să vă ucid ! - Sper să o faceți !
Este ultima mea șansă de a muri în luptă.
- Vă datorez viața... suntem chit. - Nu mă umiliți, luptați !
Yara !
- După mine, potopul ! - Nu !
În mare, în apă !
Domnule căpitan...
Yara, știe gândul care nu-i dă pace inimii tale,
pentru că acum moartea o ajută pe Yara să înțeleagă totul.
Ai văzut și tu ceea ce am văzut eu ?
De ce mi-au oprit mâna ?
Ei au făcut ceea ce voiai și tu să faci în adâncul inimii tale.
Când ți-a intrat dragostea în suflet, ura s-a stins.
Suntem aproape de paralela 7. Se simte Curentul Golfului.
Aici am părăsit-o pe Honorata. Același curent ne duce și pe noi la moarte.
Ce straniu e destinul !
Urmează curentul și vei vedea ceea ce Yara vede...
... ceea ce Yara vede...
Domnule căpitan, veniți să vedeți cine e aici !
Așadar sunteți cu toții vii și nevătămați !
Asta pentru că avem pielea groasă, domnule căpitan !
Eu cred că diavolul se teme de noi și nu ne mai vrea !
Tot așa cum nu ne-a vrut pe noi și nici "Fulgerul" ! Domnule Căpitan !
- Domnule Căpitan ! - Domnule Conte !
- Aici, nu e ! - Domnule Conte !
- Aici sunt urmele lor ! - Se îndreaptă spre plajă.
- Au luat o barcă ! - Dar nu se văd în larg.
- De ce au plecat ? - Pentru că au văzut "Fulgerul".
- Ăsta era un motiv ca să stea... - Sau să plece...
"Fulgerul" e imaginea unei lumi care nu mai e a lui, chiar dacă e încă a noastră...
În acea barcă micuță, reîncep o altă viață, o nouă viață...