- Ha?
- Kenji. Kenji. - Aah!
- Te plătesc să speli pe jos, nu să te holbezi în spațiu.
- Iartă-mă, Takagawa san, am fost neatent.
- Din păcate, de asta nu mai vine nimeni la muzeu.
Prea multă neatenție. Nicio disciplină.
Nu mai există respect pentru vechile metode.
Vino cu mine. Îți voi arăta.
- Dar am văzut...
- Iată Samuraiul Negru!
- Samuraiul Negru...
- N-am mai auzit de el.
- Cel mai temut războinic din istoria Japoniei.
Înțelegi ce vreau să spun, Kenji?
- Ăăă...
- Da, Takagawa san.
Vrei să spăl pe jos pe aici.
- Nu! Expoziția ar putea salva muzeul.
- Ce se întâmplă?
- Trăiesc...
- Kenji, fă ceva.
- Bonsai!
- Ce?
- Fantoma Samuraiului Negru s-a întors.
SCOOBY DOO ȘI SABIA SAMURAIULUI
Tradus by Kprice
- Bun venit în stația Shibuya.
- Acum sosim pe Linia 5.
- Pa-pa.
- Echipa a reușit!
- Stația Shibuya.
Cel mai cunoscut loc de întâlnire din Tokyo.
Înțeleg de ce.
Toți cei din Japonia sunt deja aici.
- Dar... știți?
- Nu mai avem snacks-uri pentru Scooby.
- Snacks-uri pentru Scooby. Snacks-uri pentru Scooby.
- Așa, Scoob. Un dozator de snacks-uri pentru Scooby.
- E moda viitorului.
- Am primit un sms de la Miyumi.
Spune: ,,Ne întâlnim la statuia lui Hachiko. "
- Aveți idee cum arată acest Hachiko?
- Să vedem. Hachiko. Hachiko.
- Hachiko, fă o poză.
Hachiko.
- Ia te uită, Scoob.
Hachiko nu e o persoană, e un pooch.
- Am găsit!
Hachiko obișnuia să-și întâmpine zilnic stăpânul când venea cu trenul.
Într-o zi, stăpânul lui a murit...
...iar Hachiko și-a petrecut restul vieții...
...așteptând în gară să i se întoarcă stăpânul.
- Oau, se pare că era un câine super.
- Ha, ha. Hey, Scoob. Poate îți vor face și ție o statuie într-o zi.
- Mie? Vai, Doamne!
Tra-la. Ham-ham. Mrr!
- Uitați-vă la Scooby. Ce figură!
- Îți va trebui mai mult de atât, Scooby Doo. - Ce?
- Dacă vrei să ai propria ta statuie în Japonia...
trebuie să devii o legendă mai întâi.
Exact ca Hachiko.
Astăzi, în onoarea marii lui fidelități...
...statuia sa a devenit un loc special pentru întâlnirile între prietenii credincioși.
- Scuză-mă, ne-am cunoscut?
- Cred că ești Miyumi.
- Iar tu ești d-ra Daphne Blake.
Am auzit atâtea despre tine și echipa Scooby!
- Ca să vezi, măi, Scoob...
Se pare că ne precede reputația.
Sper că e un lucru bun.
- Bineînțeles că este.
Pot să vă spun un secret?
Uneori și eu mi-aș dori să fiu un membru al echipei Scooby.
- Să-ți spun ceva.
Data viitoare când avem ceva înspăimântător în orar, ai prioritate.
- Îm-hâm.
- Nu vă faceți grji, prieteni.
N-am venit să rezolvăm niciun mister de data aceasta.
- Am venit s-o vedem pe Daphne concurând la marele concurs de arte marțiale.
- Sunt onorată să fiu invitată la competiție.
- Așa și trebuie.
D-ra Mirimoto conduce cea mai exclusivistă academie de arte marțiale din lume.
Doar elevii exemplari sunt acceptați de ea.
Dar mai întâi trebuie să supraviețuiești competiției.
- Să supraviețuiești?
- Mă scuzați, am spus să ,,supraviețuiești"? Am vrut să spun ,,să câștigi".
Mai întâi trebuie să câștigi competiția.
- Ce plimbare plăcută!
Tot ce-i trebuie e o vopsire proaspătă.
- Nu chiar, Freddy.
Mai are nevoie de ceva.
De exemplu... ce-ați zice de un pilot?
- Huh? - Nicio grijă. Suntem în perfectă siguranță.
Racheta plutitoare e primul avion din lume care funcționează complet automat.
- Extraordinar!
Am studiat inginerie mecanică,
dar n-am mai auzit despre ceva atât de progresist.
- Aici, în Japonia, tehnologia e pe primul loc,
în timp ce multe dintre vechile tradiții dispar.
- Vă rog, d-ră Mirimoto, trebuie să mă credeți.
Fantoma Samuraiului Negru s-a întors.
În curând va veni pentru Pergamentul Destinului.
- E o poveste foarte recreativă, d-le Takagawa.
Sunt sigură că va atrage mulți vizitatori să-ți vadă expoziția.
Așa cum poți observa, marea noastră competiție va începe.
Vom fi încântați să ni te alături.
Sojo, te rog să-l conduci pe onorabilul nostru invitat la locul lui.
- Trebuie să mă asculți!
Pergamentul...
trebuie protejat.
- Vă asigur, d-le Takagawa...
cu fantomă sau fără fantomă,
Pergamentul Destinului se află în siguranță dincolo de aceste ziduri.
- Dacă spuneți dv...
- Sojo, eliberează-l.
- Iartă-l pe bietul Sojo.
Face doar ce i se spune.
Îmi e de-o loialitate indiscutabilă.
- Avionul...
Avionul...
- Au sosit și ultimii invitați.
Raportează-le imediat venirea la gară.
Vom avea o demonstrație.
- Oau, ce aeroport minunat!
- Nu e un aeroport, Freddy.
E o grădină tradițională japoneză.
Simțiți pacea și liniștea?
- O, da...
Scoob, prietene, de acum înainte, indiferent ce s-ar întâmpla,
îmi voi urma instinctul.
- Îți urmezi instinctul.
- Toți trebuie să purtați uniformă.
- Instinctul meu de urmat... abia a sosit și-a plecat.
Zoinks!
- Nu, Sojo. Sojo rău.
Nu ei. Ea!
- Toți trebuie să purtați uniformă.
- Hyah! - Aah!
- Scuze, Sojo, dar mă ocup personal de garderoba mea.
- Ia uită-te, Scoob.
Parcă-i carnaval de karate.
- Competiția de anul acesta e feroce.
Acesta-i Kerry Kilpatrick, campionul național al Irlandei.
E un spărgător de plăci ambidextru.
Sapphire Sonja.
Singurul lucru mai periculos decât lovitura ei, e propria frumusețe.
Rah! Zoinks!
Acesta-i celebrul Câine Nebun Masimoto.
Printre favoriții pentru podium anul acesta.
Odată ieșit din lesă, chiar te afli într-o cușcă.
- Doamne...
Vorbim despre un ciudat cu un complex canin.
- Da!
- Onorabili participanți,
fiți bine veniți la Academia Mirimoto pentru competiția campionilor.
Cei mai mari luptători de arte marțiale din lume
s-au adunat astăzi aici cu un singur scop:
să demonstreze că sunt cei mai buni.
Mâine, pe vremea asta,
mulți dintre voi vor fi trimiși acasă, după înfrângeri umilitoare.
Se află printre voi cineva
care și-a etalat deja spiritul de campion.
-Domnișoară Daphne Blake?
- Aici sunt.
Bună!
- Ar putea fi?
Competiția încă n-a început,
iar tu deja l-ai învins pe atotputernicul Sojo.
- N-am vrut, doar că...
- E și mai impresionant.
Poate ne vei onora
cu o demonstrație a talentelor tale superioare.
- Chiar acum?
- Adversarul te va ataca mereu când te aștepți mai puțin.
- Ha?
- Miau! E un kung-fu de pisicuțe.
- Aha! Miau!
- Coronița mea! Nu mai văd!
A fost un truc necinstit.
- Prima regulă a Academiei Mirimoto:
Dacă vrei să câștigi,
trebuie să fii dispus să faci ceea ce alții nu sunt dispuși să facă.
- Destul de impresionant, d-ră Blake.
Se vede lipsa unui antrenament adecvat,
dar ai potențial.
Competiția începe mâine, în zori.
Însă pentru seara aceasta s-a pregătit un banchet în cinstea voastră.
- Ai auzit, Scoob?
Un banchet în cinstea noastră.
- Vai, Doamne!
- În sfârșit ceva pentru care se merită să lupți.
- Servirea de aici e grozavă!
Însă chelneriței i-ar prinde bine să se bronzeze puțin.
- Nu e chelneriță, Freddy. E o gheișă.
- Geisha: tradiție străveche japoneză care celebrează frumusețea desăvârșită.
- Apropos de frumusețe... ia uitați-vă pe masa bufetului.
Parc-ar fi o petrecere-n stomacul meu și totul este invitat.
- Da!
Zbang!
- Cred că ai centura neagră la kung-mâncare.
- Da!
- Uită de lovitura de karate. Fii atent la plescăiala-mi de karate.
Ha?
- Ninja!
- Oau, ninja adevărați! Ce mișto!
- Nu cred că băieții ăștia făceau parte din program.
- Ferește-te!
- Dacă ați căutat scandal,
v-ați găsit nănașul.
- Dați-vă din calea mea!
Să vă arate Sapphire Sonja cum se lovește.
- Suntem încercuiți!
- Ce-i aia?
- Cui îi pasă? - Mie nu.
- Să plecăm de aici.
- Ha?
Ce?
- Uitasem...
Ne e frică de înălțime.
- Shaggy, uite...
- În sfârșit...
Pergamentul Destinului e al meu!
- Stai, hoțule! - Ha?
- Nu ți se va permite să fugi!
- Ai venit prea târziu.
- Să hotărască oțelul.
Samuraiul negru va trăi din nou...
Etern!
- Deci e adevărat.
Fantoma Samuraiului Negru s-a întors.
- Fa... fa... fantomă?
- Pur și simplu nu se potrivește.
Artizanatul acestei colecții valorează o avere.
- Atunci de ce atâta bătaie de cap ca să furi doar un pergament?
- Gașcă, se pare că am aterizat
chiar în mijlocul unui alt mister.
- Nu-i niciun mister!
Legenda Samuraiului Negru s-a povestit secole la rând.
- Vi-l prezint pe domnul Takagawa...
Cel mai onorabil custode al Muzeului Culturii Istorice din Tokyo.
- Mă bucur să vă cunosc, domnule Takagawa.
- Va trebui să ne scuzați.
Nu știm prea multe despre folclorul japonez.
- Însă fantomele sunt specialitatea noastră.
- Vorbește în numele tău.
Specialitatea mea e o combinație triplă de Scooby Snack, înghețată
și cremă de ciocolată, sendviș.
- Și a mea.
- Legenda a început cu sute de ani în urmă...
când luptătorii feroce, cunoscuți drept samurai,
au slujit războinicii Japoniei cu loialitate absolută.
Cel mai temut dintre toți...
...era Ronin, samuraiul care-și pierduse stăpânul.
Plutea în derivă, pe un val în plină mare.
Odată, Ronin l-a zărit pe stăpânul creator de săbii Masamune.
Maestrul legendar a fost de acord să-i forjeze samuraiului...
...o sabie cu o mare putere mistică,
însă ar fi durat un an întreg să-i facă o astfel de sabie.
Ucenicul rău intențional al lui Muramasa...
...s-a oferit să-i forjeze o altă sabie, dar în jumătate de timp.
Samuraiul a revenit...
...și-n timp ce scotea tăișul...
...a simțit sursa unei incontrolabile forțe malefice.
Spiritul rău al ucenicului s-a transferat în spadă.
Era o sabie a urii.
O sabie a întunericului.
Sabia Osândei.
Atunci s-a născut Samuraiul Negru.
În sfârșit, sabia maestrului a fost gata.
A numit-o Sabia Destinului
și i-a încredințat puterea mistică unui teribil dragon verde.
Cerul și pământul s-au cutremurat când cele două mari săbii s-au ciocnit.
Până când, folosindu-și magia sacră,
Dragonul Verde l-a învins pe Samuraiul Negru...
...închizându-l pe veci în Sabia Osândei.
- Nuu!
Anii au trecut și povestea a devenit legendă.
- Oau, domnule Takagawa, ce poveste!
- Nu-i nicio poveste. Seamănă mai mult a coșmar.
- Da.
- Dar ce legătură au toate acestea cu Pergamenul Destinului?
- Pergamentul Destinului conține singurul indiciu
către locația secretă a Sabiei Osândei
sub forma unei ghicitoare antice.
- Dacă fantoma rezolvă ghicitoarea de pe pergament,
va revendica Sabia Osândei,
și îi va elibera spiritul malefic.
- Măcar de ne-am fi uitat cu atenție la pergament,
poate am fi putut dezlega noi ghicitoarea.
- Da, păcat că pergamentul a dispărut.
- Mare păcat...
- Cred că acesta-i sfârșitul acestui mister.
- Nu, prieteni. Misterul abia a început.
- Pergamentul Destinului!
- Deci pergamentul celălalt era un fals!
Ha, ha. Isteț!
- Da, doar că în curând, Samuraiul Negru își va da seama de înșelăciune
și se va întoarce.
Voi traduce inscripția.
,,Călătoria celor o mie de mile începe cu un singur pas.
Hârtia dragonului îți indică direcția".
- Călătoria celor o mie de mile...
- Începe cu un singur pas?
- Hârtia dragonului îți indică direcția?!
- Gata, știu!
Fii atent, Scoob.
Un origami caracatiță. Întrece-mă!
- Hmm...
Uite! Fulgi de zăpadă!
- Asta e! Referirea la hârtia dragonului trebuie să fie un origami,
arta japoneză de a împături hârtia.
- Velma are dreptate.
- Gata, băieți! Faceți un origami dragon, dar de data aceasta folosiți pergamentul.
- Nu!
- Un mic pliu aici, o îndoire acolo.
Asta dedesubt, asta deasupra...
- Cuvintele s-au rearanjat.
- Da! Acum se citește:
,,Călătoria începe cu 1000 de pași".
- Călătoria începe cu 1000 de pași?
Cu ce diferă asta?
- Stați așa, echipă! Cred c-am găsit ceva.
Templul celor 1000 de trepte.
- Ha?
O ruină antică din jungla unei insule îndepărtate din sudul Oceanului Pacific.
- Da, și eu am găsit-o.
Templul insulei este închinat...
Dragonului Verde!
- Probabil Sabia Osândei e ascunsă în templu.
- Trebuie să găsim o metodă să ajungem pe insula aia.
- Sojo, pregătește racheta plutitoare. - Da.
Miyumi vă va însoți ca reprezentanta mea.
- Mulțumesc, sensei.
- DomnuleTakagawa, îi veți însoți ca traducător expert al echipei.
- Vă voi servi cu distincție.
- O vacanță pe o insulă tropicală din însoritul Pacific de sud?
Acu' vorbești pe placul nostru.
- Ar trebui să fim pe aproape.
Am inserat coordonatele în sistemul de navigare
pe laptop-ul meu cu interfață fără fir.
- E foarte interesant pentru mine să vin cu voi pentru acest mister.
De obicei nu mi se permite să mă aventurez atât de departe de d-ra Mirimoto.
- Pare un sensei minunat.
- Este...
dar pretinde loialitate absolută, ca cea a samurailor.
- Într-adevăr.
Cuiva încă îi mai pasă de vechile tradiții.
- Da, ca în vremurile de demult,
când oamenii se urmăreau reciproc cu niște săbii mari.
Scuzați-mă că zic, dar asta pune mentalul în sentimental.
- Am ajuns, gașcă!
- Nu văd nimic.
De parcă întreaga lume a dispărut.
- Zbang! Gata cu vacanța noastră însorită din sudul Pacificului.
- Insula ar trebui să fie chiar în fața noastră.
- Echipă, priviți! Acolo este!
Templul celor 1000 de trepte.
- 997...
998...
999...
O mie!
Am reușit, Scoob.
Chiar în fața ta, Templu al celor 1000 de trepte.
1000 de trepte...
- Da...
Scooby-Dooby... e obosit.
- Am reușit, echipă.
- Fiți atenți la sculptura din stâncă de deasupra ușii templului.
- Dragonul Verde.
- Fiți atenți ce mare-i globul disco.
- Nu e un glob disco, Shaggy.
E o lanternă japoneză.
- Poate are legătură cu următorul indiciu.
- Sau am putea spune c-am încercat... și să încheiem ziua.
- Zbang!
Glumeților.
- Shaggy, ai reușit. - Am reușit?
Adică da, am reușit.
Adică ce-am făcut, Scoob?
- Nu știu.
- Arată ca un fel de hartă a comorii.
- E desenată toată insula.
- Aceea e Sabia Osândei?
- Da, aia trebuie să fie.
- Dar e pe cealaltă parte a insulei.
- Voi traduce inscripția.
,,Secretul cade din gura dragonului".
- Incă o ghicitoare cu dragoni?
- Apropos de ghicitori...
adică asta înseamnă ca e un restaurant pe insulă?
- Nu! Trebuie să plecăm de aici!
- Adică de ce?
- Repede, înainte să ne prindă!
- Ok, fiți toți calmi
și lăsați-mă pe mine să vorbesc.
- Salutare!
Suntem din America.
- Adică cum ne băgăm în de astea?
- ,,Dru-ga-ga"?
- Probabil așa îi spun ei Dragonului Verde.
Ne vor oferi ofrandă.
- Cred că ne vor mărita cu dezgustătorul șef de trib.
- Nu și dacă pot împiedica asta.
Miyumi, dacă ajungi până la geanta mea,
am un plan care ne va salva pe toți.
- Ok.
- Băieți, voi chiar știți să gătiți...
Dar tot lipsește ceva.
- Mmm. Acum mai merge.
Uite, gustă!
Hai, ce mai aștepți? Intră, apa-i perfectă.
Adică acum gătim noi. Corect, Scoob?
- Da.
Adica... mm... delicios!
- Ok, asta ajunge.
Acum doar acoperim și fierbem vreo oră.
- Ha?
- Zbang!
E o problemă cu bucătarii experți zilele astea.
Adică fiecare e critic.
Huh! Dru-ga-ga!
- Ai reușit, Velma!
- Norocul nostru că navigatorul automat al avionului
e conectat încă la interfața mea fără fir.
- Băștinașii au crezut probabil că racheta plutitoare e Dragonul Verde.
- Și adică de ce ne târâm pașii?
Veniți!
- Priviți, e extraordinar!
- ,,Secretul cade din gura dragonului".
- Ghicitoarea a indicat cascada.
- Și adică ce facem în continuare?
- Intrăm pentru o privire mai de aproape.
- Adică îmi cam era teamă c-o să spui asta.
- Ia te uită...
- Ha?
- Vino, Scoob.
N-are de ce să-ți fie frică.
- Da, vezi?
Adică-s toate statui.
- Ai veni cu noi pentru un Scooby Snack?
- Nu.
- Ai veni pentru două Scooby Snacks?
- Ce zici de 10 Scooby Snacks?
- Da, da, da.
- Scooby-Dooby-Doo!
- Oau, uitați-vă ce loc!
- Am găsit-o, în sfârșit!
Sabia Osândei.
- Și adică ce mai așteptăm?
Să luăm sabia și să plecăm.
- Aha.
- Nu știu, prieteni...
Ceva nu pare în ordine.
- Dar d-ra Mirimoto se așteaptă să ducem sabia înapoi, în Japonia.
Dacă vrei să câștigi...
trebuie să fii dispus să face ceea ce alții nu sunt dispuși să facă.
- Zbang! Ea a făcut-o.
- Fugiți!
- Muritori prostuți!
Redați-mi sabia și vă voi distruge rapid.
- Dăm și sabia, și ne și distrugi?
Adică aș vrea s-aud opțiunea numărul doi.
- Ochelarii mei...
Nu văd nimic fără ochelari.
- Amuzant! Eu nu văd nimic cu ei!
Zbang!
Fugiți!
- Ha?
- Sojo?
- E foarte simplu.
Sojo s-a aflat în spatele mașinațiilor ăstora tot timpul.
- El a furat armura Samuraiului Negru de la muzeu.
- Și a folosit tehnologie avansată să zboare ca o adevărată fantomă.
- Scooby-Dooby-Doo!
- Marele plan al lui Sojo era să reînvie legenda Marelui Samurai
și să-i sperie pe toți din competiție.
Astfel putea fura Pergamentul Destinului
și putea căuta Sabia Osândei pe cont propriu.
- După ce ne-am hotărât să dezlegăm misterul,
singura lui speranță era să fure sabia de la noi.
- Adică așa cum ar face un samurai viclean.
- Mda, viclean.
- Da.
Și ar fi și reușit s-o ia,
dacă nu erați voi, copii băgăcioși.
- Sojo!
- Zbang! - Auch!
- Șmecheri! - Nebunici!
- Uf, n-am o frază încuietoare.
- Trebuie să protejăm sabia.
- Sunt roboți!
- Roboți ninja!
Super tare!
Scuze, eu... am luat-o razna o clipă.
- Adică ninja erau roboții tăi?
- Ha? Nu pricep.
- Competiția a fost doar un pretext
pentru a-i aduna pe cei mai buni luptători de arte marțiale din lume.
Folosind analiza calculatorului,
multiple stiluri de luptă au fost digitalizate
în roboții mei ninja.
După aceea nu-mi mai trebuia decât cineva
care să dezlege ghicitoarea Pergamentului Destinului.
Și cine erau mai potriviți decât adolescenții celei mai bune echipe de detectivi din lume?
- Hai, Miyumi.
Îi putem bate împreună.
Miyumi?
Oh, ești de-a lor.
- Îmi pare rău, dar trebuie să-i rămân loială senseiului meu.
- Mâine noapte, când va fi lună plină,
voi reînvia Samuraiul Negru din Sabia Urii.
După ce îi voi elibera spiritul, mă va numi ,,stăpână".
- Nu!
E o nebunie!
- După întoarcerea Samuraiului Negru,
îi voi ordona să-mi conducă roboții ninja
împotriva forțelor ignorante ale epocii moderne.
Apoi, lumea antică a samurailor,
și noua lume a tehnologiei,
vor exista în perfectă armonie.
- Oh. - Ar putea funcționa.
- Miyumi, știai despre asta? - Nu.
Singurile mele instrucțiuni erau să vă câștig încrederea
devenind prietena voastră.
- Prima regulă a Academiei Mirimoto.
Dacă vrei să câștigi...
trebuie să fii dispus să faci ceea ce alții nu sunt dispuși să facă.
- Dar dacă faci lucruri pe care un învingător nu le-ar face,
asta te face automat să fii un ratat.
- Ha?
- Zbang! - Uh-oh!
Adică îmbarcați-vă toți pe Sabia Samurai Expres.
- Shaggy și Scooby au plecat.
- Dar voi nu veți fi la fel de norocoși.
Miyumi, Sojo, veniți.
Sper să vă placă noul vostru rol
ca parte a colecției permanente a muzeului.
- Shaggy?
- Zbang!
- Bravo, Scoob. Cred că s-au pierdut.
Adică apropo de pierderi... pierdem altitudinea.
- Ha?
- Bun venit la Dragonul Verde Sushi. Așezați-vă.
Mâncați sushi. E sănătos, nu?
- Adică, n-ai ceva prin spate fără cap?
- Vă place supa Miso?
- Supă MISO? Sună perfect!
Adică, MI S-O făcut foame.
- Da, și mie MI S-O făcut foame.
Asta chiar a picat bine!
Yum, yum.
- Eu sunt Matsuhiro.
Meniu?
- Ia te uită, Scoob.
Adică... e vechiul nostru amic, Dragonul Verde.
- Deci știți legenda!?
- Am putea spune și așa.
- Știi ce-mi place cel mai mult la legende?
Noi capitole sunt scrise mai mereu.
Nu știi niciodată ce urmează să se întâmple.
- Zbang! - Au!
Adică... Sabie a Urii, nu ne părăsi acum.
- Sabia Urii?
Cum de..?
- Adică... îți zicem ami târziu.
- Fix acum avem o problemă serioasă cu roboții ninja.
- Roboți ninja?
Să ne distrăm puțin!
- Nu! Sabia Urii!
- Au plecat.
- Doamne, pentru un bucătar de sushi
nu ești deloc un pește mort cu sabia de samurai.
- Asta pentru că sunt samurai.
- Renunță, Freddy. Ușile alea sunt late de 3 picioare.
- Trebuie să ieșim de aici cumva.
O să sap toată noaptea dacă trebuie.
- N-avem toată noaptea la dispoziție.
Nu trebuia să critic atâta epoca modernă.
De-aș mai avea o singură șansă,
aș lupta să salvez această lume a samurailor lumii moderne.
- Ha?
- Ne-ai eliberat, Kenji. Ești un erou!
- Takagawa san?
De ce v-ați încuiat în pivniță?
- N-avem timp de explicații.
Va fi mai mult de un samurai readus la viață.
- Cum de i-am lăsat pe acei roboți oribili să ne ia Sabia Osândei?
- Ce ne facem acum?
- Nu știu.
- Priviți acolo.
Marele Munte, Fuji san.
Tărâmul sacru al antrenamentelor pentru generații de samurai.
- Samurai?
Dar noi, adică... nu știm nimic despre cum e să fii luptător samurai.
- Nu vă fie frică.
Un samurai trebuie să-și depășească teama.
După ce frica dispare,
mintea va fi goală.
- Adică o minte goală?
De ce n-ai zis așa?
E ceva ce deja am.
- Așa. Și eu!
- Samuraiul nu ezită niciodată.
El acționează, luptă, câștigă.
Fără teamă, fără furie, fără minte.
- Și fără pauze de masă.
Adică... aș schimba sabia asta de samurai pe un kebab.
- Oh, kebab...
Yum, yum.
- Gata, Scoob. Am reușit.
- Bună treabă, tomodachi.
Sunteți pregătiți să începeți.
- Începem?
- Ultimul capitol s-a încheiat.
Următorul trebuie încă scris.
Acestea sunt cele patru porți:
Pământ, Aer,
Foc și Apă.
Trecând prin fiecare, vă veți purifica.
Deșa ați găsit Poarta Pământului.
- Ha?
- Nu trebuie decât să treceți prin ea.
- Ha, ha! Adică asta a fost ușor.
- Călătoria a început.
Nu mai există cale de întoarcere acum.
- Ok. Adică... unde-i următoarea?
- Legenda vorbește despre două săbii.
Sabia Urii și Sabia Destinului.
Treceți dincolo de cele 4 porți, spre vizuina Dragonului Verde.
Treziți-l din somnul de veci...
și însușiți-vă Sabia Credinței.
- Adică... avem vreo șansă să ne dai vreo două Scooby Snacks pentru drum?
Scoob, pp... pri... prietene....
amintește-mi îcă o dată cum ne-am băgat în asta.
- Nu-mi amintesc.
- Uite-o!
Aia trebuie să fie Poarta Aerului!
La ultima era un samurai urâcios.
Am reușit!
- Ha?
Auch!
- Orice ai face, Scoob, nu privi în jos.
- Auch!
Cât pe ce...
- Ha?
Uită-te la noi, Scoob. ne ținem bine.
Vreo mie de grade Fahrenheit, cam așa.
Uite-o, Scoob. Poarta Focului.
Poarta Apei!
- Apă!
Am reușit, Scoob.
Asta ar trebui să fie grota Dragonului Verde.
Adică, nu-i rău pentru un dragon mistic care probabil nici nu există.
- Cine îndrăznește să intre în grota-mi sacră?
Vreun samurai?
- Normal! Sunt Shogun Shaggy...
iar el e tovarășul meu fidel, Samurai Scooby-Doo.
- Salut!
- O, Mărite Verde, v-aducem vești neplăcute.
Sabia Osândei s-a întors, iar Samuraiul Negru atacă!
- Imposibil!
Cu ani în urmă, Sabia Urii a fost ascunsă,
protejată de gardieni din piatră, în vârful unui munte secret...
...pe o insulă secretă, înconjurată de o ceață de nepătruns.
- Da, amuzantă poveste.
Dar e o poveste veche. Astă seară, lumea modernă e în pericol...
Avem nevoie de ajutorul tău.
- N-a mai rămas niciun loc pe lume pentru dragoni.
- Ce ești?
Un dragon mare și verde speriat de o mică luptă cu sabiuța?
- N-arăți a samurai.
- Spune-i, Shaggy.
- Adică... adevărul e că...
- Așa-i mai bine.
- Cam da. Oau!
Uite, Scoob. Suntem pe stilul vechii școli de samurai.
- Da, vechiul stil.
- Ani la rând am păzit Sabia Destinului,
așteptând ziua în care serviciile îi vor fi iar de folos.
Acea zi, în sfârșit, a sosit.
Legenda trebuie să se încheie unde a început.
- Sus, sus și departe mergem...
- Uraa!
- Sojo, vino.
E timpul.
Pergamentul Destinului mai conține un ultim secret.
,,Stând pe podul înfrângerii sale,
ținând Sabia Osândei către luna răsărită,
vraja va fi ruptă,
iar spiritul Samuraiului Negru
va fi eliberat".
Sojo, mergi pe pod.
- Sojo merge pe pod.
Miyumi, să nu mă dezamăgești în noaptea asta.
Loialitatea îți va fi recompensată în noua lume.
- Da, sensei.
- Gata, echipă, pregătiți-vă.
- Nu pot să cred că Miyumi va continua cu asta.
Cu prieteni ca ea, cine mai are nevoie de dușmani?
- Miyumi, sabia.
- Trădătoare mică!
- Uraaa! Bravo, Miyumi!
Știam eu că ești de-ai noștri.
- Ups! - Acum, Velma.
- Dă-i drumu', Kenji.
Pulsul magnetic a plecat!
Pulsul magnetic le face praf sistemul electric.
- A funcționat!
- Poate c-a funcționat puțin prea bine.
- Copil nerecunoscător!
- Am fost orbită de loialitate, dar acum văd clar.
- Cum îndrăznești să nu mi te supui?
- Sabia!
Bansai!
- Samuraiul Negru e din nou viu!
- Nu, samurai!
Eu sunt stăpână aici!
Îngenunchiază în fața mea...
și-ți voi pune lumea la picioare.
- Prostuțo!
Tu ar trebui să-mi spui mie ,,stăpân".
Îngenunchiați în fața mea, muritorilor!
Toți îmi veți fi sclavi...
pentru totdeauna!
- Shaggy, uite!
- În sfârșit, libertatea-i a mea!
- O, nu... am ajuns prea târziu.
- Nu vă temeți.
Shogun Shaggy, Samurai Scooby...
voi trebuie să luptați.
Scoateți Sabia Destinului,
ca spiritul meu să poată intra în tăiș.
Voi fi cu voi mereu...
călăuzind sabia din interior.
- Prieteni, priviți!
- Sunt Shaggy și Scooby.
- Au, gâtul meu!
- Exact la timp, în întârziere ca de obicei.
- Cine îndrăznește să-l sfideze pe Samuraiul Negru?
- Zbang! Acu-i acu', Scoob.
Amintește-ți ce ne-au învățat la școala samurailor.
- A... am uitat.
- Ha?
- Sabia Destinului?
Imposibil!
- Dacă asta ți se pare imposibil,
încearcă să zbori prin Tokyo pe un dragon verde o dată.
- Nebunilor! Nu sunteți pe măsura mea!
- Un samurai trebuie să-și depășească frica.
Când frica dispare, mintea e goală.
- Ai auzit, Scoob?
- Da, am auzit.
- E maestrul de sabie și sushi, Matsuhiro.
E în mintea mea.
- Ba nu sunt. Aici sunt.
Samuraii acționează fără furie.
Luptă fără gânduri.
- Nu gândi, Scoob. Doar luptă.
Adică... fără minte.
- A, da.
- Sabia Urii te va distruge!
- Nu!
- Samuraiul psihopat a uitat ceva!
Când e vorba să nu gândim, îî batem pe toți.
Adică... mințile noastre sunt mereu goale.
- Da.
- Scooby, Shaggy, ați fost grozavi!
- Ha?
- E doar un moșneguț.
- Vă mulțumesc...
onorabili prieteni.
Mi-ați eliberat spiritul...
de puterea malefică a săbiei blestemate...
și v-ați salvat lumea.
Vă voi fi mereu recunoscător.
Chiar sunteți samurai...
și legenda voastră va fi povestită...
mereu.
- Oau!
A dispărut!
- Trebuie să ții pasul cu el.
Și-a făcut ieșirea în stilul samurai.
- Felicitări!
Samurai...
Ultimul capitol al legendei a fost în sfârșit scris...
de voi.
Bun venit la...
...noul Muzeu de Cultură Istorică din Tokyo...
...și la marea deschidere a expoziției noastre legendare...
...a fantomei Samuraiului Negru.
- Astfel că, sunt onorat să vă prezint,
pentru ajutorul loial dat prietenilor săi, Japoniei și întregii lumi,
această statuie
în onoarea lui Scooby-Doo.
Dru-ga-ga. Dru-ga-ga.
- Scoob, chiar ai reușit să ai propria statuie.
Și ți-au surprins până și partea estetică.
- Da.
- Felicitări, Scooby.
Acum Japonia își va aminti mereu de tine.
- Sigur nu vii cu noi, Miyumi?
- Circulă un zvon că vor mai fi mistere de rezolvat.
- Și întotdeauna mai e un loc în Mașina Misterelor.
- Da, adică ai putea sta în spate cu mine și cu Scooby.
- Da, stai lângă mine.
- Sunteți foarte drăguți...
Dar rezolvarea misterelor e specialitatea voastră.
Acum, eu trebuie să-mi dau seama care-i specialitatea mea.
Apoi, poate că într-o zi,
voi aveea ce-mi trebuie pentru a deveni și eu o legendă.
Exact ca tine, Scooby.
- Frate...
Asta s-ar putea să dureze un pic.
- Poate va trebui să-l lăsăm pe Scooby aici și să luăm statuia acasă.
Scooby-Dooby-Doo!
Tradus by Kprice moments_of_paradise@yahoo.com