JAVA-HAVET
Vort fly styrtede ned i det uendelige sydlige Stillehav.
I mange dage drev vi halvdøde rundt.
På 6.-7. dagen kom mine to medover- levende op at slås om det sidste vand.
De sloges som dyr, ikke mennesker.
Stop!
Jeg kæmpede for mit liv lige så voldsomt som de gjorde.
Men hvorfor? Hvorfor vil du have mig til at gøre det?
Afgjort ingen andre overlevende... Lav foreløbig tests?
Hvad er meningen med det?
Okay.
Går det bedre?
- Hvor er jeg? - Om bord på skibet "Ombak Panari."
- Hvem er du? - Jeg hedder Montgomery.
- Og du? - Edward Douglas.
Jeg var på vej til Djakarta. Mit fly... styrtede ned.
Jeg arbejder på en opgave for FN.
- En fredstraktat. - Flåden var fuld af blodpletter.
- Du var den eneste overlevende. - Ja.
- Jeg må have fat i en radio... - Så, tag det roligt.
Du skal have væske. Skibet har ingen radio.
Jeg betaler kaptajnen for at sejle dig til Timor, fire dages sejlads...
- ...fra min lille paradisø. - Hvad er det?
Du vil synes om det. Det gør jeg. Jimmy Hendrix varer.
- Nej, vent. Stands. Er du læge? - Nærmere dyrlæge.
Undskyld mig lidt...
Ja, ja. Ikke så uhøflig.
- Nå, der er du. Hvor er vi? - Moreaus ø.
Planerne er ændrede. Du kommer med os.
Måske skulle jeg blive her. Der er en radio. Du rejser om 2 dage.
Du kan også blive på båden, men besætningen er noget udsultede.
Kaptajn Penari har et godt øje til dig, hvis du forstår.
Du må hellere komme med.
- Skal jeg hjælpe dig med resten? - Nej, det ordner de andre.
De andre?
- Øboerne? - Ja, øboerne.
- Hvor kommer vejen fra? - Hollænderne kom hertil i 1890.
De lavede en kaffeplantage. Amerikanerne kom under 2. Verdenskrig.
Japanerne købte øen som ferieø, men det mislykkedes.
Som dreng havde jeg en kanin. Den hed Kesey.
Den døde. Jeg forsømte den desværre.
Jeg har aldrig været god til dyr. Han er dejlig. Eller hun?
Hvad tænker du på?
Du godeste!
- Hold den. - Åh, nej.
Vi spiser ikke kød her, men doktoren gør nok en undtagelse for sin gæst.
Det er vores hemmelighed, ikke? Kom...
- Imponerende kommunikationscentral. - Kun jeg kan reparere den...
...og den var brudt ned, da jeg rejste, men jeg får den snart lavet.
Jeg må bede dig om at blive i hovedhuset.
Vore sponsorer er bange for, du forvrider anklen og sagsøger os.
- Verden er trættekær. - Ja...
Bliv her. Jeg kommer lige straks.
NOBELPRISEN
DR. R.G.V. MOREAU Fremskridt i genforskningen
Undskyld! Bare rolig...
- Hvem er du? - Jeg er lige kommet.
Jeg kom med båden med Montgomery.
- Kommer du fra havet? - Oprindelig er jeg fra England.
- England? Det er også en ø. - Ja.
Jeg har læst meget om den.
- Jeg hedder Edward Douglas. - Edward Douglas.
Hvor har du smukke hænder. Meget smukke.
Er du her fra øen?
- Jeg kom hertil med min far. - Dr. Moreau?
Hvor kommer du oprindeligt fra?
- Lærer I hinanden at kende? - Hun er smuk.
Ja... hun er en missekat.
- Du skal bo ovenpå. - Herligt.
Jeg så Nobelprisen.
Jeg tror, jeg husker Moreau. Forsvandt han ikke?
- Jeg troede, han var død. - Nej, han arbejder stadig.
- Hvad fik han Nobelprisen for? - Han opfandt velcro bånd.
- Hvor længe har han været her? - I 17 år.
Han blev besat af sin dyreforskning.
Dyreværnsaktivisterne drev ham ud af USA.
- Selv rotter i bure havde rettigheder. - Hvor længe har du været her?
Jeg fik en artikel trykt, og vi begyndte at korrespondere.
For omkring 10 år siden kom jeg herud for at hjælpe ham med arbejdet.
Med tiden...
Nu skal du se dit værelse.
Meget behageligt.
Jeg vil ikke trænge mig på her.
Så snart du får satellitten lavet, kan jeg...
De sender et fly ud efter mig.
- Hvorfor har du låst døren? - For din egen skyld.
Montgomery!
Åh, nej!
Jeg hjælper dig væk fra øen, hvis du lover ikke at sige noget om min far.
- Vi må af sted nu. - Mange ustabile fænomener, Eddie.
Bare rolig. Han er femfingret.
Han er femfingret. Lige som dig.
Femfingret...
- Godt. - Mit navn Assassimon.
Assassimon, hjælp os med at finde Lovsigeren. Hurtigt.
Kom nu!
Det er hårdt at være menneske.
Før eller siden ønsker vi alle noget slemt:
At gå på alle fire.
At drive ved en bæk.
At pludre i stedet for at tale.
At snuse i jorden og hvæsse kløerne på træernes bark.
At spise kød eller fisk. At elske med mere end én
på alle mulige måder.
Alt dette er dårligt. Den slags gør mennesker ikke.
- Men er vi ikke mennesker? - Vi er mennesker.
- Ja, fordi det har Faderen gjort os. - Lovsiger...
Endnu en femfingret er her for at høre Loven og visdomsordene.
- Er du her for at hjælpe Fader? - Den anden femfingrede leder efter os.
- Hjælp os. - Montgomery.
Faderen!
Tag den femfingrede med.
Slip ham.
- Giv ham pistolen. - Hvabehar?
Giv ham pistolen.
Han er meget bange. Giv ham den.
- Nej, nej. - Nej, Douglas!
Han gør hende ikke fortræd.
Vær venlig ikke at forvirre dem, mr. Douglas.
Tilbage!
Hold op. Så hold dog op!
Tag det roligt, mr. Douglas. Gør ikke deres ringe liv mere smertefulde.
- Hvorfor har De gjort det? - Kan De ikke mærke varmen?
Jeg tåler ikke solen og det, den gør ved os og alt liv på jorden.
Vi må tilbage til lejren. Behold pistolen, hvis den trøster Dem.
For en ordens skyld vil jeg gerne præsentere mine børn, mr. Douglas.
Dav. Jeg er Waggdi.
Goddag, sir. Jeg er Azazello.
- Jeg hedder M'Ling. - De kender min smukke datter Aissa.
Præsentér dig, Majai.
Han vil Dem ikke noget ondt. Han er bare høflig. Han vil give Dem hånden.
- Tak. - Det er det uhyrligste, jeg har set.
- Se på Dem selv. - Ja, jeg ryster Dem.
Men jeg må fremhæve-
-at jeg bruger denne salve, da jeg lider af solallergi.
Se på de mennesker!
Se ham dér!
Mr. Douglas, jeg tror ikke, jeg intellektuelt er i stand til-
-at forklare 17 års studier og eksperimenter på 17 minutter.
De må foreløbig lade Dem nøje med at de-
-mennesker, De så, som er i min varetægt-
-er dyr, med menneskelige gener indpodet.
Jeg har selv stået for de videnskabelige undersøgelser.
Har De tænkt på, at De er fra forstanden?
- Det her er jo satanisk. - "Døm ikke...
...for at I ikke skal dømmes, thi I skal selv dømmes med samme dom."
"Lad den syndfri kaste første sten."
"De ugudelige, siger Herren, have ingen fred."
Vi bør ikke fortsætte nu. Der er middag klokken otte.
Jeg håber, at De da vil være mere modtagelig.
"Et sted i ørkenen bevæger en løves krop og en mands hoved sine ben."
"Mørket falder på igen, men nu ved jeg, at 20 århundreders dyb søvn-
-blev vækket til mareridt af vuggens knirken. Hvilket væsen luder endelig-
-mod Bethlehem for at fødes?"
Det var betagende, M'Ling. Mange tak. En skål for dit helbred.
Tak, fordi De kom, mr. Douglas. Sig mig, er Djævelen stadig efter Dem?
De er tilsyneladende på talefod med Djævelen.
Lad mig at fortælle noget om Djævelen, som jeg kender ham.
Djævelen er den del af mennesket, der får os til at ødelægge og nedværdige.
Hvad andet foretager De Dem her?
Det kan jeg sagtens sige Dem... Nej, det må du ikke.
I 17 år har jeg stræbt efter til en vis grad at forfine-
-den menneskelige race. Og netop her på øen-
-har jeg fundet selve Djævelens væsen.
- Hvad mener De? - Jeg har set Djævelen i mikroskopet...
...og jeg har lænket Ham.
I overført betydning kan man sige, at jeg har dissekeret Ham.
Jeg fandt, at Djævelen-
-blot er en kedsommelig samling gener.
Jeg kan trygt forvisse Dem om, at Lucifer, morgenens søn-
-ikke er mere.
Deres racevås retfærdiggør ikke disse uhyrlige krøblinge.
De repræsenterer et stadium i processen mod udryddelse-
-af menneskesjælens destruktive elementer.
Jeg er nær fuldkommengørelsen af et guddommeligt væsen-
-der er rent, harmonisk og helt blottet for ondskab.
Er mine frembringelser ikke perfekte, har de snuder, kløer og hove-
-betyder det ikke synderligt meget.
Jeg er nærmere målet, end De kan forestille Dem, sir.
- Hvad er det? - Kaninfrikassé, Herre.
Hold op. Fjern det! Hvem er ansvarlig for dette?
- Mr. Montgomery bestilte det. - Gå ud i køkkenet. Væk.
Vask hænder, alle sammen.
Mr. Montgomery morer sig formodentlig.
Ingen så mig dræbe den. Undtagen dig.
- Det kan jeg ikke vide. - Hvad mener De?
- Vi så en uden hoved i skoven. - Hvem havde gjort det?
- Det havde Lo-Mai. - Du godeste!
Dit pokkers fjols.
Alle forsamles i lejren i morgen.
Vi kan måske underholde Dem mere end ventet. Vi har en retssag i morgen.
I må ikke dræbe for fornøjelse.
I må ikke dræbe af had.
I må aldrig nogensinde dræbe.
- Det siger Loven. - Loven er blevet brudt.
Ingen undslipper. Ingen undslipper!
Hvem var det?
- Hvem gjorde det? - Ond er den, der bryder Loven.
Hører du, Lo-Mai?
Hører du?
Lo-Mai!
Jeg tilgiver dig, min søn.
Fader...
Lo-Mai har overtrådt Loven.
Han dræbte et levende væsen.
Åh, nej! Hvad har du gjort?
Undskyld, Fader. Skulle jeg ikke beskytte Loven?
Hvor har du fået pistolen fra?
Loven er ikke at dræbe...
...af nogen som helst grund.
- Hans lig skal vises al mulig respekt. - Ja, Herre.
Lo-Mai.
- Jeg så sjældent Moreau under krisen. - Du godeste!
I laboratoriet forfulgte han sin drøm: At skabe en perfekt menneskerace.
Man talte ikke om mit flugtforsøg.
Montgomery, en dygtig neurokirurg, var nu kun dyremenneskenes vogter.
- Nu bevogtede han også mig. - Det er blevet helt gult.
Se, det er næsten uigennemsigtigt. Jøsses!
- Vi må sætte doseringen op. - Hent vaccinationspistolen, M'Ling.
I er for meget!
- Videre. Stor pige. Hej, Snuske. - Hvad giver du dem?
En blanding af endorfiner og hormoner.
- Det forhindrer dem i at degenerere. - Hvordan?
- Det er ikke kønt. - De bliver i bedre humør.
Jeg tilsætter lidt metamorfin, morfin, lidt svampe og den slags.
Så er de afslappede og kommer igen for at få mere.
Han er ikke kommet tilbage. Der...
Kom, Hyæne. Kom så. Kom og få din sprøjte.
Kom nu.
Hyæne! Se mine hænder.
Bare rolig, jeg gør dig ikke noget. Ja, kom. Sådan.
Kom så, hyæne! Ja, kom så.
- Hvad er der? - Ikke mere smerte.
Hvad?
Hvad gør du?
- Hvad sker der? - Han har flået senderen ud.
De har fået indopereret elektrosendere, så de underkaster sig.
- Han må beroliges og hjem til lejren. - Jagt, Herre.
Ja. Azazello elsker at jage.
Bio-station Helix kalder. Kan nogen høre mig?
- Kan du bruge den? - Jeg sender tit for doktoren.
Jeg læser bøgerne. Jeg reparerer den.
Ikke uden denne her.
Hent den.
Hvem har du tænkt dig at kontakte?
Og hvad har du tænkt dig at sige? "Hjælp, grisedamen har fanget mig"?
Vil du sælge Aissa til cirkus?
Hun er jo ikke som... os.
De er alle meget sarte. Hun behøver også indsprøjtningerne.
Dem får hun ikke andre steder.
Der er så meget, du ikke forstår. Ryg denne her, måske hjælper det.
Du må indse, at der ingen flugtvej er.
Hvorfor blev jeg bragt hertil? Det blev jeg da?
Vi skal finde hyænesvinet, før de andre får samme ideer.
Hillemænd! Jeg blev helt forskrækket.
Hvordan har du det?
- Hvordan har du det? - Jeg går snart til af varme.
Det bliver kun værre, og Montgomery vil ikke gøre noget.
Jeg dør af hede.
Jeg tror, min hovedkøler er tom. Vil du fylde den, tak?
Ja, det var bedre.
Åh, ja! Dejligt. Du godeste...
Hårdere, hårdere.
Åh, nej, kæreste.
Ikke så hårdt. Du ved ikke, hvor stærk, du er. Vær varsom.
- Jeg må tale med dig, Fader. - Naturligvis.
Hvad er der galt?
- Jeg er ved at forandre mig. - Der er ikke noget at frygte.
Må jeg se. Ja, der er forandringer. Men lad mig nu se...
- Dine ører vokser. - Jeg er ækel.
Nej, sig ikke det. Du er en engel.
Du er smuk både indvendig og udvendig. En sjælden skabning.
- Hjælp mig. - De småting er bare kemisk uligevægt.
- Vær ikke ked af det. - Jeg vil ligne dig!
- Kommer jeg aldrig til det? - Forhåbentlig ikke. Tænk dig det!
Se bare, nu smiler du.
En overraskelse! Undskyld forskrækkelsen-
-men det puslede, så jeg gik ned for at se ad.
Jeg hørte jer, og da det er sent... Vil du have en kiks? Ikke?
Jeg lyttede til noget interessant musik. Spillede du klaver?
Så var det måske dig? Nå, hvorom alting er-
-så mindede musikken mig om en, der hedder Schonberg.
Det her vil måske interessere jer. Bare slap af og...
Forstår I, der er noget, der hedder tolvtonemusik, og det lyder...
...omtrent sådan. Men der er en anden slags musik-
-som en mand, der hed George Gershwin, spillede.
Dejligt...
Jeg ved det, min dreng.
Fader... Jeg har et spørgsmål.
- Værsgo. - Hvad er jeg?
Vi kalder dig Fader, men vi ligner dig ikke.
- Hvad er vi? - I er mine børn.
I er alle sammen mine børn, ikke?
Jeg tror, det er bedst, vi sætter os derover og snakker.
Så kan jeg forklare jer det hele. Slap af.
Vær nu rolige. Jeg vil fortælle jer noget vigtigt.
Vær nu rolige, alle sammen. Slap af og tag plads, tak.
- En af de ting... - Sig mig...
... hvorfor du laver smerten, hvis vi er dine børn?
I er mine børn, men Loven er nødvendig.
Hvis der ingen smerte er...
- ...er der så heller ingen Lov? - Loven er der altid.
- Ikke mere smerte. - Du godeste.
- Hvad laver du? - At gå på alle fire, det er Loven.
At slubre vandet i os, det er Loven.
Vi er ikke mennesker.
At spise kød og fisk når som helst...
...det er Loven.
Nu er jeg Loven.
Ingen undslipper. Det er Loven!
- Er der stadig Lov? - Ja, der er stadig Lov.
- Hvordan kan det være, uden Fader? - Han har ikke forladt os.
Det fortæller jeg de andre.
Hans ånd vogter over os.
Vi må vente på et tegn.
Så, så...
Dig undtaget må man sige at din far mislykkedes... grusomt.
Men du er ikke som dem.
Og heller ikke som jeg.
Du er noget meget, meget bedre.
Det er processen.
Jeg forandrer mig. Montgomery gav mig et serum.
Det er i laboratoriet.
Det kan bremse degenerationen.
Vil du ikke nok hjælpe mig?
"Døm ikke, for at I ikke skal dømmes, thi I skal selv dømmes med samme dom-
-og med det mål, I måler med, skal I selv få tilmålt."
"Hvorfor ser du splinten i din brors øje, men ikke bjælken i dit eget?"
"Hykler! Tag først bjælken ud, så du ser klart og kan fjerne splinten."
"Kast ikke jeres perler for svin-
-så at de ikke træder dem under fode, og så-
-giv ikke hunde det hellige."
- Hvad skal hun bruge? - Dyr eller menneske?
Hør efter. Ikke noget pis. Hvad skal jeg bruge?
Sig mig, hvad jeg skal bruge!
Hvor er serummet?
Hold nu kæft! Hvor er serummet?
- Hvor er serummet? - Rolig.
Til hvilket dyr? Rolig nu, vi må tænke dette fornuftigt igennem.
- Sig det. - Jeg har tilintetgjort serummet.
Rub og stub.
Hyæne!
Dræb ham!
Jeg har dræberilden.
Jeg ved, hvor der er mere dræberild.
Vis os...
...og vi vil lade dig slutte sig til os
Først ikke mere smerte.
Tag den ud.
Tag den ud!
Vi er ikke mennesker
Det er loven.
Brænd det.
Ingen undslipper.
"...gav mit legeme hen til at brændes, men uden kærlighed gavnede det intet."
Og uddelte jeg end alt, hvad jeg ejer, til de fattige-
-og gav mit legeme hen til at brændes, gavnede det intet uden kærlighed."
"Kærligheden er mild, den misunder ikke, og den søger ikke sit eget."
Sherlock Holmes spurgte engang Dr. Watson:
"Lagde De mærke til det besynderlige ved hundens gøen?"
"Jeg hørte ingen gøen", svarede Watson.
"Det er det besynderlige", sagde Sherlock.
Nå, det gik ligesom ikke...
Han ville gøre dyr til mennesker og os til guder.
Instinkt og logik. Hvad er instinkt for hunde?
At jage og dræbe, Herre.
- At leve i flok. - Jeg vil i hundeparadis.
Nu er vi mennesker.
Douglas...
Han sagde...
...at han var nærmere sit mål, end jeg kunne forestille mig.
Kan du huske det?
Ser du, man gav mig det indtryk...
...at de havde reddet mit liv.
Men i virkeligheden...
...var det hele tiden hans mening at tage mit liv.
Han ville... bruge mig.
Han ville bruge mit DNA til at bremse din degeneration.
Nå, men...
Han er død, og Montgomery er vanvittig.
Han har...
...tilintetgjort alt serummet.
Ud med jer!
Våbnene!
Goddag, sir. Vi har vist truffet hinanden før.
Dryp, dryp... "Hvor skal du hen i dag, min pige?" Min lille killing.
Så, så, lille killing. Ellers gør jeg dig fortræd.
Kan du huske, når Herren piskede mig?
Din bløde hud rørte han aldrig, vel?
Kom med...
Fortæl dem, at jeg er Loven.
Tro ham ikke. Han er ikke Loven.
Hyæne!
Dygtig vovse.
Femfinger...
Vær rar at fortælle dem, at jeg er Gud.
Du har ret.
- Du er en gud. - Nej!
- Igen! - Du er en gud. I er alle guder.
Sig til dem...
...at de skal adlyde mig, som de gjorde Faderen.
I dræbte alle sammen Faderen.
I spiste alle sammen hans kød.
Hvem er så den nye Fader?
Hvem er den Øverste Gud?
Hvem skal de adlyde?
Ham?
Eller ham?
Forstår du, der skal være en Øverste Gud.
Fader...
Hvorfor?
Du der! Bliv her, Douglas.
- Bliv hos os. - Jeg kommer tilbage.
Jeg kommer igen. Der må være folk, der kan...
Læger og videnskabsmænd, der forstår, hvad Moreau ville.
- De kan måske bremse degenerationen. - Nej.
Ikke flere videnskabsmænd, laboratorier og eksperimenter.
Det troede jeg, du ville forstå.
Vi må være det vi er-
-ikke det, Faderen prøvede at gøre os til.
At gå på to ben...
...er meget svært.
Måske er fire alligevel bedre.
Dette er den sandfærdige beretning om, hvad jeg så.
Jeg har beskrevet alt, undtagen øens beliggenhed-
-som en advarsel imod at følge i Moreaus fodspor.
For det meste er mindet en fjern sky, bagest i mit hoved-
-men undertiden vokser den lille sky og formørker hele himlen.
Jeg ser på mine medmennesker og deres ligheder med dyremenneskene.
Jeg føler, dyret kommer op i dem, og at de hverken er dyr eller mennesker-
-men en upålidelig blanding af begge dele.
Så upålidelig som noget, skabt af Dr. Moreau.
Og jeg lever i frygt.
Danske tekster: CommuniCation