KVILEROV IZVEŠTAJ
Ne, hvala.
Hvala.
Ne, ovo će biti sasvim dovoljno. Hvala..
So? -Hvala.
Šta, tačno, on radi?
Trenutno je, zapravo na odmoru. Na godišnjem.
O, pa možda bi, ipak neko mogao da stupi u kontakt s njim.
O, da, naravno. To nije nikakav problem..
Recite mu da se stvori u Berlinu. -Nema problema.
Dobro.
Šteta za K.L.J-a.
Kako je ubijen? -Upucan.
Kojom puškom? -Dalekometni pogodak u kičmu, u stvari, 9.3.
Isto kao Metzler. -O, stvarno?
Kako vam se dopada ručak? -Prilično je dobar.
Šta je to? -Fazan.
To bi trebalo da bude dobro, zar ne? -I jeste, prilično. Da.
Izvinite. Imate li vatre?
Naravno.
Da li i vi pušite ove? -Ne, mislim da za njih nikad nisam ni čuo.
Možda bih mogao ja da vam ih preporučim.
Hvala.
Jeste li bili ovde ranije? -Ne.
Impresivno, zar ne?
Izgradio ga je Werner, 1936. godine za Olimijske igre.
Prima 100.000 ljudi.
Svima nama dobro poznate ličnosti su stajale baš tamo.
Mora da je bilo prilično bučno...
kad 100.000 ljudi krene da navija, šta mislite?
Da, poprilično bučno.
Malo kobasice? -Ne, hvala.
Možda malo švargle? O, sačekajte malo. Šta ja to govorim?
Ovo nije švargla. Ovo je kavurma. Hoćete li malo kavurme?
Nisam gladan. -Niste? Ja baš jesam.
Neće vam smetat ako ja budem jeo dok, uf, budemo šetali?
Šta hoćete?
Bili ste na odmoru, shvatam ja to. -Ja sam još na odmoru.
Na moru?
Šta hoćete?
O, ja sam, uzgred budi rečeno, Pol. -Šta?
P-O-L. Pol.
Ja sam Quiller. -Znam ja to.
Rečeno mi je i da ste neko vreme radili na Srednjem Istoku.
Da, radio sam tamo.
Ovde smo bili upleteni u neke prilično opasne poslove.
Mislim da držimo situaciju pod kontrolom u ostalim delovima zemlje,
ali, malo nam je iskliznula iz ruku, ovde, u Berlinu.
Prilično gadna gomila. Nacisti od glave do pete.
Starog kova.
Ali, nisu to samo ostaci iz prošlih vremena. O, ne.
Ima tu i dosta sveže krvi. Omladine.
Pravovernici. Veoma opasni.
Ne bi bilo dobro podceniti ih.
Sve je to prilično kompleksno, prikriveni su, uf...
Teško ih je locirati.
Shvatate? Niko više ne nosi smeđe košulje.
Nema barjaka.
Logično da ih je sada teško prepoznati.
Izgledaju kao i svi drugi.
Infiltrirali su se u sve pore života.
A pri tom su i veoma oprezni i prilično pametni.
I izgledaju kao i svi drugi.
Intriganto, složićete se?
U svakom slučaju, slažem se sa vama. Mislim, sve je to politika. Nije to naš posao.
Reći ću vam šta jeste naš posao.
Naš posao je da se ubacimo u čvrsto jezgro, među najekstremnije elemente...
do onih koje možete da prepoznate ako im se približite dovoljno blizu.
Ovde negde im je baza, ali mi ne znamo gde je.
Pod hitno moramo da je pronađemo.
Pročitao sam dokumenta.
Pročitali ste ih, dok ste još bili u Londonu, je l' tako? -Tako je.
Ko je bio naš glavni čovek ovde u poslednjem dokumentu koji ste pročitali?
Metzler. -Mrtav je.
Njegovo mesto je zauzeo drugi vaš kolega.
Kenneth Lindsay Jones.
I on je mrtav. Ubijen je pre dva dana...
dalekometnim pogotkom, 9.3, u kičmu.
Voleli bismo da ga vi zamenite.
Da, on je bio jako tvrdoglav. Niije hteo obezbeđenje.
Da nam je dozvolio da ga štitimo, verovatno ne bi sad bio mrtav...
i mi bismo imali bolji uvid u to dokle je stigao.
Bilo mu je odobreno da koristi bilo koji metod koji je smatrao korisnim.
Što mu nije baš mnogo poglo, u datom slučaju.
Šta vi znate o tome? Vi samo razgovarate sa ljudima.
Ovo je izuzetno važna operacija, jako hitna.
Ubili su dva naša čoveka. Hoćemo da zauzmete Jonesovo mesto.
O, da, i zamoljen sam da vam prenesem da to nije naređenje, već više molba.
Razmotrite je, molim vas? Kad budete dokoni.
Daću vam pet minuta.
Pridružite mi se u sektoru E u 11:26.
Izvolite?
Ja bih dupli Jack Daniel's sa ledom. Imate li?
Jack Daniel's, dupli?
Da li biste voleli da pogledate večernje novine?
Da li i vi pušite ove?
Ne, mislim da za njih nikad nisam ni čuo.
Možda bih mogao ja da vam ih preporučim.
Mislite da su, možda, blaže od drugih?
Ne od svih, ali od nekih jesu.
Dobro, onda ću uzeti jednu.
Izgubio sam vas.
Zašto? Gde ste me pratili?
Vi se igrate sa mnom. Ne sviđa mi se to.
Ma, dajte. Ne budite blesavi.
Možda ste vi jedan od momaka sa suprotne strane.
Oni ne znaju da ste ovde... još. -Mislite da ne znaju?
Ne. Ja sam jedan od vaših telohranitelja. -Ćao.
Voleo bih da znam koje metode mislite da upotrebite.
Pa...
Još jednu turu!
Reći ću vam. Pošto kažete da još uvek ne znaju da sam ovde, mislim da je krajnje vreme da saznaju.
U suprotnom, nikad nećemo biti zajedno. -Shvatam. Radite kako hoćete.
Činjenica je da sam zamoljen da vam prenesem određene delove informacija...
koje imaju veze sa potezima K.L.J-a.
Mi nememo pojma koliko su nam korisne.
Kako se zovete? -Hengel.
Što ste tako napeti, Hengele?
Pokušavate da budete duhovit? -Pogledajte svoju ruku. Stisnuta je.
Pogledajte svoju kožu. Koža vam je užasna.
Mislim da ne vežbate dovoljno.
Imam osećaj, gospodine Quiller...
da vam uskoro život ovde, neće biti tako zabavan.
Zašto ne popijete svoje pivo? -Ne pije mi se.
Vama sam kupio. -Ne možete me naterati, gospodine Quiller.
Pa, potreban mi je rasol.
Radio sam sa K.L.J-em. Poznavao sam ga. -O, stvarno?
Jeste li ga vi znali? -Jesam.
Da mi je dozvolio da ostanem sa njim, mogao sam da mu spasem život.
Dajte mi informacije. -Šta?
Rekoste da imate neke informacije. Recite mi.
{y:i}Uhapšen učitelj - ratni zločinac.
Mislim da otvorim veliki lanac ovakvih kuglana u Americi.
Zar ih oni tamo nemaju već nekoliko? -Imaju.
Baš nekoliko, baš nekoliko... Hiljada.
Ali, uvek ima mesta za još nekoliko novih.
Uvek. -Kako vama ide posao?
Prilično dobro. Imamo dosta redovnih mušerija.
Meni je prijatelj rekao za ovo mesto. Bio je ovde pre neko veče.
Ne znam da li ste ga upoznali... zove se Jones?
Kenneth Lindsay Jones. -Jones?
Ne, mislim da se nismo upoznali. Mislim da bih se setio imena.
Da.
Hoćete da kuglate? -Ne.
Ne sad, hvala. Ali, možda se vratim neki drugi dan.
Doviđenja, gospodine...
Weiss. -Weiss.
Doviđenja. -Doviđenja
Izvinite, ništa ne razumem.
Ne plivate? -Ne.
Ovo je mesto koje služi za plivanje.
Ja sam bio trener, tamo, u Americi.
Trenirao sam plivače u Williamsburgu, Virginia.
Čuo sam da najbolji plivači iz Berlina treniraju ovde.
Tako mi je, bar, rekao moj prijatelj, Englez po imenu Jones.
Ovde se pliva, ne možete da posmatrate.
Zabranjeno je za gledaoce.
O, baš šteta, a ja se ponadao da ću moći malo da gledam.
Ne.
Šteta.
Pa, hvala.
Zovem se Cooper. Novinar sam.
Moj engleski, bojim se, nije baš najbolji.
Ja se bojim da nemački uopšte ne govorim.
Šta mogu da uradim za vas?
Pišem članak za Philadelphia World Review.
Niste čuli za nas? -Nisam.
To je zato što tek treba da krenemo. Ovo je za prvi broj.
Mi u Philadelphiji smo ubeđeni da trenutna događanja u Evropi...
imaju veliki uticaj na živote ljudi u Philadelphiji.
Znate, na ljude tamo u Philliju. -Ne razumem kako...
Sakupljam materijal za članak o Nacistima u posleratnoj Nemačkoj.
Nacistima? -Tako je.
Koliko znamo, do skora ste imali u profesora, po imenu Steiner, koji je predavao u školi,
a onda je razotkiven kao ratni zločinac.
Je l' to tačno? -Tako je.
Pa, mi bismo voleli malo više informacije za naše čitaoce u Phiilliju.
Sve se već zna.
Mislim da se ne zna baš sve.
Čovek se obesio, koliko znam. -Obesio?
Da... Znate...
O, obesio. Da.
Izvinite. Moj engleski.
Imamo nastavnicu ovde koja je došla kao zamena.
Ona zna engleski. Možda biste voleli sa njom da popričate?
Naravno. Hvala.
Pođite sa mnom, samo da vidim da li je još tu.
Gospođice Lindt. -Da?
Doviđenja. -Hvala.
Znači, pišete članaka o gospodinu Steineru.
Ne. Ne. On je samo jedna od stavki.
Članak se bavi Nacistima u današnjoj Nemačkoj.
Ja o tome ne znam baš mnogo. Ceo život sam radio kao sportski novinar.
Ali, znate i sami kakav je boks ovih dana.
Ne. Kakav?
Zlatna era je gotova. Ne pratite boks? -Pa, ne baš.
Dobro, nego...
taj gospodin Steiner, možete li mi reći nešto o njemu?
Ne baš mnogo, bojim se. -Ni kakav je bio?
Bio je jako dobar nastavnik. -Stvaeno?
O, da.
Bili smo veoma iznenađeni kad smo saznali za njegovu prošlost.
Nismo mogli da verujemo.
Mislim, bio je tako dobar prema deci. -To je činjenica?
Da. Izgledalo je kao da oseća...
...pa ne znam... veliku odgovornost prema njima.
Čudno je to, koliko malo znamo jedni o drugima bez obzira koliko dugo radimo sa nijma.
Ali, ja...
Šta?
Mislim da se može reći da je, negde, duboko u svom srcu, bio deo stare Nemačke.
To je, prilično zanimljiv ugao gledanja... stara Nemačka i nova Nemačka.
Da, baš zanimljiv pogled na stvar.
Šta biste vi rekli, šta su ciljevi nove Nemačke?
O, to je veoma veliko pitanje.
Šta su vaši ciljevi?
Moji? -Kao nastavnice.
Pa, mislim, možda...
da naučim decu da budu otvorenija prema Evropi...
otvorenija prema svetu.
Imate li nešto protiv da to citiram? -O, ja sam jedna sasvim nevažna osoba.
Ja sam samo nastavnica. -Ali ste mlada Nemica.
I to je ono štp interesuje čitaoce u Americi, taj ženski pogled na stvar.
Nas jako inteesuje ženski pogled na stvar.
Mnogo ste mi pomogli.
Živite li u blizini? -Ne, živim u Wilmersdorfu.
Hoćete li da vas povezem? -To je jako ljubazno od vas.
Hvala. -Hvala vama.
Srećno... sa vašim člankom. O, da, uf...
...voleo bih da opet dođem do vas... zbog članka.
Mogu li da vas pozovem? -U školi sam svaki dan.
Doviđenja.
Hej, samo malo.
Ta torba deluje baš teška.
Strašno teška.
Da vam je ja ponesem?
Dobro.
Bitno kod Louisa je to što je imao koordinaciju.
Louis je imao savršenu koordinaciju, stvarno je bio...
Znate, stvarno je bio nešto, taj momak.
Imao je i ubilački instinkt.
Pa, pogledajte samo šta je napravio Schmelingu. -Kome?
Schmelingu. Nemačkom bokseru. Louis ga je demolirao.
Ja sam mislila da je Schmeling njega pobedio.
Jeste prvi put, ali, drugi put, Louis ga je demolirao.
Masakrirao ga je.
Ne znam zašto, ali Nemci su bili veliko razočaranje.
mislim, sa stanovišta boksa.
Mislim, znate, moglo bi se pomisliti da Nemci razmišljaju samo o...
Mislim, na stare Nemce, ne na nove Nemce šta razmišljaju...
pomislili biste da su Nemci dobri u borilačkim veštinama.
Ali, to i nije bilo baš tako. Mi smo ih mlatili.
Tako izgleda. -Ali, tako to ide.
Živeli. -Živeli.
Sa kakvim se muškarcima družite?
Pa, ne znam ih mnogo. -Kako to?
Zauzeta sam.
Neko mi je pričao da ovde postoje neki ljudi...
koji ne misle, na primer, kao vi. -Kako to mislite?
Pa, neko mi je pričao da ovde postoje neki ljudi...
koji se ne bi složili sa vama i vašim stavom o Evropi i o obrazovanju.
Znate, o takvim stvarima.
Pa, pretpostavljam da je tako.
To baš mi je taj čovek i rekao...
Da. -Milsite li da...
da ovde ima određenih ljudi koji misle da bi ova zemlja trebalo da bude jaka...
da bude dominantna?
Naravno. -Oni i dalje veruju u to?
O, da, i da lje. -Pa, slušajte.
Ja mislim da, u principu, nema ničeg lošeg u tome, zar ne?
I mi isto verujemo u Americi. MI verujemo da bi naša zemlja trebalo da bude jaka.
Ja ne bih rekao, baš dominantna. Mi ne želimo ni nad kim da dominiramo.
Ali bih rekao, snažna. Da, to može.
Nego, kakvi su to, zapravo, ljudi? Nacisti?
Pa, rekla bih da jesu.
Ali, naravno, više se ne zovu tako. -Ne?
Ne. -Znate, ovo se tačno uklapa u ono što mi je onaj čovek pričao.
Rekao mi je da se ti momci više ne pojavljuju...
da se drže prilično daleko od očiju javnosti. -Da, slažem se s tim.
Da. Rekao mi je da oni imaju nekakvu, dugoročnu politiku...
da žele da se infiltriraju u sve pore života ove zemlje tokom godina.
Ali da ovaj put, nigde ne žure. -Da.
Ali i to da su oni odani ideji, veoma odani.
Da, rekla bih da jesu. Da.
Tačno to mi je taj čovek i rekao.
Ko je taj čovek? -Koji čovek?
Taj koji vam je sve to ispričao.
A, taj. Neki momak koga sam upoznao u baru.
Hoćete li i o tome da pišete u svom članku?
O, ne, ne. To nije moja oblast. Ja se ne bavim politikom.
Ja nemam politički um.
Ovde je veoma prijatno. -Da, sviđa mi se.
Volite da živite sami?
Već dugo sam sama.
Moja porodica je poginula u ratu. Sad živim samo za posao.
Koliko dugo ostajete u Berlinu? -Dok ne završim zadatak.
Zaštoo ne bismo izašli jedno veče?
To bi bilo veoma lepo.
Je l' ti to mene pratiš?
Jao! Šta, do đavola... -Izvinite, gospodine. Žao mi je.
Kako se zooveš? -Graube, gospodine.
Pomeri se, molim.
Ja ću da vozim.
Je l' vam hladno? -Šta je sad, dan il' noć?
Ja se zovem Oktober, a vi?
Koliko je sati? -Malo pre ste pogledali na sat.
Možda kasni ili žuri. Kako ste ga naštelovali?
Vreme, u stvari i nije mnogo bitno.
Meni jeste. Imam sastanak.
Ona izgleda kao ona tamo, pa... -Sačekaće.
Izvinite, mogu li nešto da predložim?
Naravno. Ali bismo mi, prvo, voleli da znamo vaše ime.
Dajte da ja prvo nešto predložim. -Ne, prvo nam recite svoje ime.
Zovu me Spike.
Ne treba nam ni vaš nadimak, ni prezime. -Canetti.
Šta predlažete?
Mislim da je ovo slučaj zamenjenog identiteta. Ja radim za Doubledays iz New Yorka.
Došao sam u Berlin da potražim retke knjige.
Jeste li ih našlu?
Pa, ne, ne još. Nisam ih još našao.
Kako vam je pravo ime?
Devojačko prezime moje majke je bilo O'Reilly.
Recite mi svoje pravo me, molim vas, gospodine Quiller?
Prvobitno sam morao da nosim dvostruko prezime, O'Reilly-Canetti...
ali mi je to bilo, malo zamorno.
Slažete se da je bilo zamorno?
I zato sam skinuo ono O'Reilly i zadržao samo Canetti.
Čime se bavi vaš otac, gospodine Quiller? -Mrtav je.
A majka? -I ona je mrtva.
Sestra? -I ona je mrtva.
Mislim, nikad je nisam ni imao. Ja sam jedinac.
Mora da ste usamljeni. -Ne, ne, nisam.
Mora da se i sad osećate usamljenim, tako sedeći među strancima.
Ne, ja volim da srećem ljude. Znate, nova lica.
Kako vam je noga?
Moja noga? O, da. Neko me je ogrebao koferom.
On je to uradio.
O, ćao. Zdravo. -Zdravo.
Mi znamo, pomalo o vama. -O meni?
Pomalo. Ali bismo voleli da znamo malo više.
Pojednostaviću vam to.
Voleli bismo da znamo gde vam se, tačno nalazi lokalno sedište, u Berlinu.
Voleli bismo da znamo i malo više o vašem, trenutnom sistemu šifara.
Voleli bismo da znamo sve ono što vi znate o nama.
I još, kakve informacije, i da li ih je, uopšte,
vaš prethodnilk prosledio vašim nadređenima.
Voleli bismo da znamo i kakva je, tačno priroda,
vaše trenutne misije u Berlinu.
Vi ste razuman čovek.
Sasvim dobro znate da ćete morati sve to da nam kažete, jer nemate nikakvih drugih mogućnosti.
Da nemate, slučajno, ovde telefon? Moram da pozovem svog advokata u New York...
...momka po imenu Cuspensky.
Reći ću da je na njegov račun pa ne morate da brinete.
Vi ne radite u New Yorku, gospodine Quiller.
Vi radite u Evropi i na Srednjem Istoku.
Skinite sako.
Naravno.
Ja se zovem Oktober.
A vi?
Quiller.
Ime?
Inge.
Zovete se Inge?
Stvarno? Pa, to je žensko ime.
To je ime devojke.
Mora da je veoma lepa. Pričajte nam o njoj.
Niste, valjda, zabrinuti? Nemate razloga da budete zabrinuti, zar ne?
Ne. -Možete normalno da razgovarate sa mnom, je l' da?
Ne. -Naravno da možete.
Samo treba da se opustite. Mnogo su vas upregli.
Taj vaš šef, kako se ono zvaše? Kako se zove?
Inge. -Ne, to je devojka. Nije vam ona šef.
Otvorite oči.
Otvorite oči!
Ispravite se. Izgleda da vam se spava. Nemojte da mi zaspite. Ne još.
Vaš prijatelj, Jones, je mrzeo svog šefa.
Izdali su ga i ubili su ga. Kako se on zvao?
Ona ima duge noge.
O, stvarno? Baš mi je drago što to čujem. Pravi ste srećković.
Kad odete od nas, možete da svratite do nje. Čeka vas.
Belo. -Obožava vas.
O, ne. -O, da, obožava vas.
Samo vas želi.
Žudi samo za vama. -Žudi.
Obožava me. Želi me...
Ne, ne spavajte. Još je rano.
Lepo ste odspavali, je l' da? Kako se osećate?
Super.
Pričajte. -Nemam šta.
Ma, dajte, Quiller. Nećemo da se bakćemo sa vama celu noć.
Vaš šef će biti zabrinut gde ste. Niste mu se javili već duže vreme.
Ne javljam se ja nikom. Ja sam... -Šta?
Ja sam sam svoj šef. -Ali, ne smete da izgubite kontakt sa njima.
Zašto ga ne pozovete telefonom? Ili da mu mi pošaljemo poruku u vaše ime?
Koja je adresa? -Niko ne čeka.
Naravno da čeka. Inge čeka. Ko je Inge? -Ko?
Kako joj je prezime? Inge kako? -Ko?
Inge ko? -Šta?
Inge šta? -Veza, veza...
Je l' vam ona veza? -Nemam vezu.
Naravno da imate vezu. Ona je sad sa vašim kolegama. -Nemam ni kolege.
Imate čoveka koji vas pokriva. Kako se zove?! -Obe... obe... obesite ga.
To nije lepo. On vam je prijatelj. Kako se zove? -Jones.
Jones zna Inge. On je sad sa Inge.
Mrtav. Sad je sa njom. Sad je sa njom u krevetu.
On sada u njoj uživa. Morate to javiti u svoje sedište. -On je mrtav.
Ne smete mu dozvoliti da je dodiruje. On je lešina. Gde vam je sedište?
Pričajte nam o svom sedištu. Ona vam je kolega.
Kako ona dobija signale od lokalnog šefa? -Ona nije...
Gde vam je sedište? -Tajna. To je tajna.
Pol nije... -Pol? Ko j Pol?
Lutka iz kutije. -Ko je Pol?
Polly. Pol. Dobri Polly. -Prodavnica kućnih ljubimaca? Koja prodavnica?
Tamo se nalazi vaše sedište? U kojoj prodavnici kućnih ljubimaca?
U zoološkom vrtu.
Ko vas štiti? -Stoji mi na putu.
Nikad mi se ne sklanja sa puta. Da li pušite te cigare?
Koje cigare? -Ne znam ih. Prejake su mi.
Hoćete vi cigaretu? -Ne pušim te.
Koje su vaše omiljene? -Ne pušim. Pozovite stražu.
Sledeća stanica je Kurfürstendamm. Koji broj vam treba?
Nema broj. -Ne budite smešni.
Vaš šef je u Kurfürstendammu. Mi to znamo.
Ali vi morate da odnesete poruku svom šefu. Mi smo zaboravili broj? Koji je broj?
Prekasno. -Nikad nije prekasno.
Traže vas. Zabrinuti su. Žele da znaju gde ste.
Koji je broj? Broj?
Šta? -Crkva. Crkve!
Gde smo mi? -U vašem sedištu.
Ne budite glupi, Quiller. Niste mali!
Inge šta? -U... leži... nisko leži.
Koji je broj vašeg sedišta? Tri, pet, osam...
Devet, deset, gotovo. -Upravo su nas zvali iz vašeg sedišta.
Naređeno vam je da odmah predate izveštaj. Počnite sa svojim izveštajem, Quilleru.
Čujete li me? Počnite!
Možete da radite šta god hoćete.
Neće vam pomoći.
Neće. Samo traćite moje vreme.
Dajte mu injekciju.
Kad se onesvesti, ubijte ga.
Dobro veče.
Gde ćete večeras? -Na letnji banket.
O, da. Ko ga priređuje?
Gospodin gradonačelnik. -O, da, naravno.
Već ste bili i ranije, zar ne? -Gde?
Na letnjem banketu gospodina gradonačelnika. -O, da, da.
Mene nikad niko nije pozvao.
Stvarno? Nego, ima li vesti iz Berlina? -Pa, ne u stvari. Nema.
Poterajte ih malo ujutru. Saznajte šta se događa
Da, hoću. -Ja uvek uživam na banketima.
To je uvek pravi doživljaj.
Da, siguran sam da jeste.
Izvolite?
Treba mi soba.
Treba mi i par cipela.
{y:i}To je bio Matt Monroe sa svojim poslednjim hitom.
{y:i}Slušate 'Malu, noćnu muziku' {y:i}na A.F.N. Berlinu...
{y:i}radiju američkih oružanih snaga.
Da? -Izvinite, znam da je kasno.
Ko je to? -Ja sam, Cooper.
Spavala sam.
Jeste li sad ustali?
Ne, još sam u krevetu.
Šta je bilo? Koliko je sati? Baš je kasno.
Jeste li sami?
Spavam.
Jeste li dobro?
Hteo bih da vas vidim. -Bojim se da je to sad nemoguće.
Onda, kad?
Sutra, ako hoćete, posle škole. Dođite na kafu.
Dobro. Doći ću. Laku noć.
Laku noć.
Vratio se.
Da li i vi pušite ove?
Ne. Ne, mislim da za njih nikad nisam ni čuo.
Možda bih mogao ja da vam ih preporučim.
U redu. Uredu. Šta hoćete?
One su malo blaže od drugih cigareta.
Da, znam da jesu. Šta hoćete? -Hoćete li jednu da probate?
Au, al' ste vi momci dosadni.
Da, voleo bih. Mogu li dobiti jednu, molim? -Naravno.
Zar mi se nećete pridružiti? -Ja ne pušim.
Ne izgledate dobro.
Slušajte, da prekinemo sa ovim umnim razgovorima. Šta hoćete?
Čekao sam vas ovde.
Vaš auto je pronađen napušten. Mi smo ga vratili nazad.
U stvari, mi nemamo pojma šta vi smerate.
A-ha. Tako, dakle.
Moram da vas odvedem na jedan sastanak.
Stvarno?
Da, stvarno.
Jeste li rekli nešto?
Prijala bi mi crna kafa.
Molim.
Bio sam u njihovom sedištu. -O, da?
Ali ne znam gde je.
Hodali ste u snu? -Odneli su me tamo.
Upoznao sam tipa po imenu Oktober. -O, da.
Znate ga? -Zapravo se nikad nismo sreli.
Na kraju našeg razgovora...
naredio im je da me ubiju.
I jesu li? -Nisu.
Baš čudno.
Mislite da ga nisu poslušali?
Ne bih rekao. Nisu me...
Nisu me ni proveli kroz celu proceduru.
Siguran sa da nisu želeli preterano da vam naude. -Oni su ubili K.L.J-a.
Prišao im je preblizu.
I ja sam im blizu. -Bili ste bespomoćni.
U svakom slučaju sam živ.
Pa, to je lepo znati.
Hteli su da znaju gde je naše sedište.
I, jeste li im rekli?
Očigledno da misle da mogu da pronađu naše sedište i na drugi način.
Znate šta, mislim da ste u pravu. Ali, koji je taj drugi način?
Ja njihovo sedište mogu pronaći na drugi način.
Kako? Hoćete li mi reći?
Neću.
Vi ste na veoma pipavoj misiji, Quilleru.
Možda biste trebali to malo više da cenite.
Recimo to ovako.
Na bojnom polju se nalaze dve zaraćene strane...
ali je pala gusta magla tako da ne vide jedni druge.
Ono bi strašno voleli, naravno, da se vide međusobno.
Vi ste u procepu između njih.
Možete da vidite nas. Možete da vidite i njih.
Vaš zadatak je da se njima približite dovoljno...
da ih vidite i da nama signalizirate njihov položaj...
kako bismo mi stekli prednost.
Ali ako, u vašem signaliziranju nama njihovog položaja...
nenamerno otkrijete i naš položaj njima...
onda su oni ti koji stiču znatnu prednost.
Eto, tu ste vi, Quilleru.
U procepu.
Jeste li zaspali? -Molim?
Jeste li uspeli da zaspite posle mog poziva? -Jesam.
Ne baš odmah. A vi?
Ne odmah.
To je čudno vreme za telefoniranje.
Izgledate drugačije?
Stvarno? -Prilično drugačije.
Razmišljao sam o vama.
Kako napreduje vaš članak?
Onaj koji ćete da napišete.
Nisam ga još napisao.
U stvari...
to i nije bila prava istina.
Ništa tako kao što je 'Philadelphia World Review' ne postoji.
Za koga, onda, pišete?
Ni za koga. Nisam novinar.
Šta ste?
Recimo, istražitelj.
Kako to mislite?
Istražujem one ljude o kojima smo prošli put pričai.
'One ljude'? Kako to mislite?
'One ljude'.
Ali, rekli ste da ste novinar?
Nisam novinar.
Zašto mi to pričate?
Mislio sam da bi trebalo da znate.
Ali vi, svakako shvatate kakvi su to ljudi?
Oni su bezobzirni. Oni su... skroz su bezobzirni.
Svi ovde znaju za njih. Oni ubijaju ljude.
Nemojte da se brinete za mene.
Samo sam mislio da bi trebalo da znate, to je sve.
Imate li pištolj? -Ne, nemam.
Zašto? Zar ne bi trebalo da imate?
Ako ne nosite pištolj, manje su šanse da poginete.
Verujte mi.
Nedostajali ste mi.
Sve vreme ste mi nedostajali. -Nemojte, molim vas.
Želim da vas milujem.
Tako ste beli.
Jesi li i ti čekala mene?
Jesam.
Znao sam da jesi.
Zabrinuta sam za tebe, da znaš.
Prijatelj moga oca...
mi je pričao o njima.
O kome?
O onim ljudima. On je bio sa njima.
Prijatelj tvog oca?
Da.
Ja dobro znam kakvi su.
On mi je ispričao kakvi su. -Poznavao ih je?
Da.
Poznavao ih je.
Gde je on sad? Taj čovek. -Šta?
Znaš li gde je sad taj čovek? Možeš li da ga pronađeš?
Da, ja... mislim da mogu.
Zašto? -Voleo bih da popričam sa njim.
Ali, zašto? -Samo malo.
Ali, rekla sam ti, više nije sa njima.
Možda može da pomogne.
Možda neće hteti.
Vidi, moram da saznam gde im je sedište.
Ali, on to ne zna. -Ako je bio sa njima, mogao bi da zna.
Mogu li da se vidim sa njim?
Stvarno to želiš?
Da.
U redu.
Mora da je tu. Vrata su otvorena.
Pa, onda, da sačekamo.
Jesi li za ples?
Ne, hvala.
Baš je čudno biti ovde.
Hajdemo dole, na dublji kraj.
Mogli bismo da odigramo neki podvodni balet.
Jesi li ikad to radila?
Promaja.
Kako se on zove?
Hassler!
Hassleru! -Nemoj.
Hassleru!
Možda je bar otvoren.
Morao sam da zakasnim.
Ovo je taj čovek. -Sreli smo se već.
Morao sam da zakasnim. Morao sam malo da se raspitam.
Hteo sam da vam prenesem pravu informaciju.
Drago mi je da ste postoji neko ko će nešto preduzeti.
Proverio sam.
Moram da vam kažem da su se preselili iz stare zgrade.
Ne znam gde su otišli.
Malo sam se udaljio od njih.
Ali, mislim da znam nekog ko zna.
Šta zna?
Ne znam.
Mislim... mislim, možda zna gde su se preselili.
Mogu li da ga vidim?
Mogu da pokušam.
Mogu da pitam. Zvaću ga telefonom.
Da pitam?
Gde je telefon?
Od pozadi.
To je samo promaja.
Biće bolje da te odvedem kući.
Hoću da ostanem sa tobom.
Iznenađena si što me vidiš.
Da, jesam.
Ja sam policiji ispričala za Steinera.
Drago mi je što vas opet vidim, gospodine Cooper.
Drago mi je što mogu da pomognem.
Pokušala sam da pomognem i vašim prijateljima, ali...
Znate gde je kuća? -Znam.
Gde je?
Ona tamo.
Ima li nekog unutra? -Ne znam.
Samo znam da je to ta kuća.
Sad moramo da krenemo.
Hajde. Možete da kažete svojima.
O, ne, moram ja da proverim da li je to ta kuća. -Kako?
Moram da odem tamo i da proverim da li je, gospođa u pravu. -U pravu sam.
Alice može da proveri, kao i tvoji ljudi. Zašto bi ti to morao da radiš?
Pa, znaš, to je deo mog posla.
Ja odoh. Pokazala sam vam kuću. To je sve što ja mogu da uradim.
Ti idi sa njima.
Ne. Čekaću te.
Ne budi glupa.
Ja idem sa tobom. Neka auto ostane vama.
Hvala.
Nema na čemu.
Ne brini. Samo ću da proverim. To je sve.
Slušaj me, hoćeš li da zapamtiš jedan telefonski broj? Važi?
Da. -Slušaj dobro.
218962.
Zapamtila?
218962.
Ako me nema za dvadeset minuta, pozovi taj broj.
Reci im da si ostala bez cigareta.
Reci im gde si i zamoli ih da ti ih donesu. Važi?
Da. -Koji je broj?
218692.
Čekaj me ovde 20 minuta.
Nego...
Volim te.
Popnite se, molim vas.
O, zdravo, Quilleru. Izvolite.
Sedite.
Kakvo iznenađenje.
I, šta ćete da popijete?
Dupli Jack Daniel's sa ledom.
Nemate Jacka Daniel's?
Može li jedan stari Kentucky Granddad?
Neka bude jedan običan skoč. -O, voleo bih da možemo da vam pomognemo.
Ali, na žalost, znam da ne možemo.
Kakav je ovo bar, za boga miloga?
Ja vam nisam barmen, gospodine Quiller.
Ja sam nemački gospodin.
Izvolite.
Gde idemo?
Niz stepenice.
Radi do kasno.
Sutra se selimo.
Da. Čeka nas naporna noć.
Selimo i svu našu opremu.
Menjamo naše sedište.
Herr Nagel. Herr Dorffman.
Gospodin Quiller.
A ovo je...
Fräulein Lindt.
Pronašli smo je kako sedi u automobilu, nedaleko odavde.
Njeno ime je Inge.
Pa šta? -Ona vam je prijateljica.
Nikad je, u životu, nisam video.
O, da, da. Ona je vaša bliska prijateljica.
Inge. Dobro sam zapamtio ime.
Vi, je l' se i vi sećate imena?
Da, Reichsführeru.
{y:i}Možete normalno da razgovarate {y:i}sa mnom, je l' da?
{y:i}Ne. {y:i}-Naravno da možete.
{y:i}Samo treba da se opustite. {y:i}Mnogo su vas upregli.
{y:i}Taj vaš šef, kako se ono zvaše?
{y:i}Kako se zove?
{y:i}Inge. {y:i}-Ne, to je devojka.
{y:i}Nije vam ona šef.
Ona ima duge noge.
{y:i}Stvarno? Baš mi je drago što {y:i}to čujem.
{y:i}Pravi ste srećković.
{y:i}Čeka vas.
{y:i}Belo.
{y:i}Obožava vas. {y:i}-O, ne.
{y:i}O, da, obožava vas.
{y:i}Samo vas želi. {y:i}Žudi samo za vama.
{y:i}Žudi.
{y:i}Obožava me.
{y:i}Želi me...
I evo nje!
Ne. Ne, nije to ona.
Inge o kojoj sam ja pričao je debela. Veoma debela. Ogromna.
Ja ne znam ovu devojku.
Kao lepa, nevina, nemačka devojka...
birate vrlo bizarne prijatelje.
Da li razumete engleski?
Ne.
Mora da mislite da je veoma privlačan.
Kako je to kad ste seksualno privlačni, Quilleru?
U svakom slučaju, drago mi je što ste svratili večeras.
Sad možete, slobodno da idete.
Stvarno. Možete da idete.
Odmah.
Samo još jedna stvar.
I dalje nas jako interesuje gde je vaše sedište.
Mislimo da bi se tamo mogle naći nekakve informacije...
koje bi nama bile veoma važne.
I zato, dozvolite da vam nešto predložim.
Ako biste bili ljubazni da nam kažete gde je vaše sedište...
mogli biste i nju da povedete.
Stvarno. Biće sasvim bezbedna i sasvim slobodna.
U suprotnom, ostaće ovde...
sa nama.
Slobodno idite ako želite.
Razmotrite stvari. Prošetajte.
Razmislite o predlogu.
Ali, molim vas, ne zaboravite da imate svu slobodu da se vratite ovamo u bilo koje vreme.
Dajte nam informaciju koju smo vam tražili i idite...
sa ovom damom.
Imate vremena do zore.
Ako do zore ne odlučite...
ubićemo vas oboje.
Kako vam zvuči?
Fer? -Naravno.
Dobro.
U redu.
Idem malo na vazduh.
Da, što da ne?
Nadam se da ćemo se, večeras još vdeti.
U stvari, siguran sam da hoćemo.
Odvedite gospodina Quillera do lifta.
Zna sam da izađe.
Laku noć. -Laku noć.
Hvala lepo.
Imate li vatre?
Nepušač. a?
Da, ovde je.
Ima li kafe?
Mislim da ima.
Gde je Pol?
Bio je ovde celu noć. Samo što je otišao na spavanje. Sad će doći.
Šećer?
Ne, hvala.
I mi smo bili budni celu noć.
Nije valjda?
Zdravo, Quilleru.
Tiergarten, broj šest. Tamo im je sedište.
Velika kuća pored kanala. Deluje napušteno.
Pozovi Zieglera.
Hoće li oni i dalje biti tamo?
Da. Nisu zabrinuti.
Misle da sam mrtav. Misle da sam raznesen u automobilu.
Alo? Ziegler.
Naš čovek se vratio.
Tiergarten, broj šest. Pored kanala.
Možete odmah da uđete. Tako je.
Voleo bih kompletan izveštaj, što je pre moguće, Quileru.
Dobićete ga.
Prvo se malo odmori, naravno.
O, hvala vam.
Ja idem da se presvučem.
Ima li šta?
Ne.
Alo? Preuzmi.
Da.
Pa, hvala. Zdravo.
Sve su ih pohvatali.
Dobro.
Pa, gde je moj doručak? -A gde je moj?
O, ti si gladan?
Zašto ne bismo zajedno doručkovali na spratu, uf, za osam minuta.
Preumoran sam da se penjem na sprat.
Poslaću ti, Quilleru. Samo nemoj da se nerviraš.
Hoćeš li mi se ti pridružiti, Hengele? -Sa zadovoljstvom.
Pa, to je to.
Konačno je gotovo.
Znaš li detalje?
Ne mnogo. Samo da su ih sve pohvatali. Uhvatili su i Oktobera.
Da li su pronašli devojku?
Ne, niko nije pominjao nikakvu devojku. Uhvatili su Dorffmana i Negela.
Siguran si da nisu pronašli devojku. -Da, prilično siguran.
Ne. Nema devojke.
Zdravo.
Zdravo. Kako si?
Dobro sam. Imala sam mnogo sreće.
Šta? Žao?
Rekla sam da sam imala mnogo sreće.
O? Kako?
Pustili su me.
Stvarno?
Da.
Da, iznenada su mi rekli da mogu da idem.
Pa, mora da ti je laknulo.
Jeste.
Sve smo ih pohvatali.
Stvarno? Dobro je.
Pa, pretpostavljam, ne baš sve.
Skoro sve.
Deluješ umorno.
Imao sam tešku noć.
Nego, pokušala sam da okrenem onaj broj, kad su me oslobodili.
Sećaš se broja koji si mi dao?
O, da.
Da, taj, ali taj broj ne postoji.
Stvarno?
Mora da sam pogrešio.
Odlazim iz Berlina.
Odlaziš?
Malo sam umoran.
Previše radiš.
Kao i ti. Mislim da bi trebala malo da se opustiš.
O, ne, ja...
Ja imam svoj posao.
Moram da ga radim. Želim da ga radim.
Pa, ako se ikada vratim u Berlin, potražiću te.
Da, molim te.
To bi bilo lepo.
Uzgred, da li si ikada srela čoveka po imenu Jones?
Ne.
Ne, mislim da nisam.
Doviđenja.