JUDEA JULISTAA SODAN SAKSALLA
Vuonna 1932 Maailman juutalaisten liiton presidentti Bernard Lecache sanoi:
"Saksa on vihollisemme ykkönen.
Tavoitteemme on julistaa sota ilman armoa häntä vastaan."
Maaliskuussa 1933, ennen kuin saksalaiset olivat säätäneet mitään juutalaisten vastaisia ​​lakeja
ja ennen kuin vihollisuudet juutalaisia ​​vastaan ​​olivat alkaneet,
maailmanlaajuiset juutalaiset johtajat julkaisivat virallisesti
sodanjulistus Saksaa vastaan.
Maailmanlaajuinen juutalaisten saksalaisten tavaroiden boikotti alkoi.
20 000 juutalaista osoitti mieltään New Yorkin kaupungintalolla.
Mielenosoitukset ja boikotit kohdistuivat saksalaisia ​​tuotteita vastaan.
Samuel Untermeyer puhui kansainvälisen juutalaisen puolesta,
julisti sodan Saksalle taloudellisella boikotilla.
24. maaliskuuta London Daily Expressin etusivulla oli otsikko:
"JUDEA JULISTAA SODAN SAKSALLA".
Juutalaisten johtajien sanottiin vaativan a
pyhä sota saksalaisia ​​vastaan:
"Juutalainen tukkukauppias jättää talonsa, pankkiiri, pörssinsä,
kauppias, hänen liiketoimintansa ja kerjäläinen hänen vaatimaton mökkinsä,
liittyäkseen pyhään sotaan Hitlerin kansaa vastaan..."
"Express" sanoi, että Saksa on nyt vastakkain
kansainvälisellä boikotoilla sen kauppaa, taloutta ja teollisuutta kohtaan.
Lontoossa, New Yorkissa, Pariisissa ja Varsovassa
Juutalaiset liikemiehet ovat yhdistyneet lähtemään taloudelliselle ristiretkelle.
Elokuussa 1933 Samuel Untermeyer puhui suunnitellusta tuhoamisesta
ja juutalaisten tuhoaminen käynnissä ja myös sodasta
Se on käynnistettävä Saksaa vastaan ​​sen pysäyttämiseksi.
Hysteerisessä radiolähetyksessä Untermeyer kutsui juutalaisia
tuhota Saksa pyhässä sodassa
tuomitsee saksalaiset julmiksi, villeiksi pedoksiksi ja kiusallisiksi.
Untermeyer väitti, että saksalaiset tuhosivat juutalaiset
"sulkemalla heidät ilkeisiin keskitysleireihin,
nälkää ja kiduttivat heitä, murhasivat ja hakkaavat heitä ilman syytä
ja turvautuu kaikkiin muihin mahdollisiin kidutuksen muotoihin,
epäinhimillistä käsityskyvyn ulkopuolella,
kunnes itsemurhasta oli tullut heidän ainoa pakokeinonsa,
ja kaikki vain siksi, että he ovat tai heidän kaukaiset esi-isänsä olivat juutalaisia..."
Tämä oli vuosi 1933 ja Untermeyer puhui jo holokaustista.
No, hänellä on täytynyt olla yliluonnollisia henkisiä voimia.
Radiolähetyksessä WABC New Yorkissa 6. elokuuta 1933 Untermeyer sanoi, että:
"Jokainen teistä, juutalainen ja ei-juutalainen,
joka ei ole jo värvätty tähän pyhään sotaan, hänen pitäisi tehdä se nyt ja täällä.
Ei riitä, että et osta mitään Saksassa valmistettuja tuotteita.
Sinun on kieltäydyttävä olemasta tekemisissä kauppiaan tai kauppiaan kanssa
jotka myyvät mitä tahansa saksalaisia ​​tuotteita
tai kuka holhoaa saksalaisia ​​laivoja tai merenkulkua...
Me horjutamme Hitlerin hallintoa ja saamme saksalaiset järkiinsä
tuhoamalla heidän vientikauppansa, josta heidän olemassaolonsa riippuu.
Kaikkien saksalaisten tavaroiden ja palveluiden boikotti.
(?) Meidän on nyt vastahakoisesti ryhdyttävä maailmanlaajuiseen boikottiin
(?), jossa vaadimme ja nyt saamme laajaa miesten ja naisten tukea
kaikista uskontunnuksista ja luokista.
Kaikkina aikoina pyhää sotaa ei käyty enää koskaan.
Tehdäkseen osansa ja palvellakseen tätä sivilisaation armeijaa,
(?) sinun täytyy vain ostaa ja käyttää, mutta kieltäytyä ostamasta ja käyttämästä
(?) mitään Saksassa valmistettuja tuotteita tai ??? saksalaisilla laivoilla tai laivoilla.
Uusi Saksa, joka vapautuu juutalaisten ylivaltasta
julistettiin juutalaisten etujen viholliseksi
ja siksi se piti taas taloudellisesti kuristaa.
On myös tärkeää huomata, että tämä oli ennen
Hitler päätti boikotoida juutalaisia ​​tavaroita.
Monet juutalaiset Saksassa ja Palestiinassa vastustivat kansainvälistä boikottia
sanomalla, että se edistää juutalaisten vastaista väkivaltaa Saksassa.
Nämä juutalaiset tukivat kansallissosialistista hallintoa,
mutta juutalaiset ylivallan kannattajat eivät välittäneet ollenkaan.
Huolimatta Saksan hallituksen pyrkimyksistä lievittää jännitteitä
ja estää nimittelyn lisääntymisen
ja kansainvälisen juutalaisen johdon uhkauksista, se jatkoi.
Juutalaisten Saksan vastaisen kampanjan intensiteetti oli sellainen
että Hitler sanoi, että jos kampanja ei lopu,
Saksassa boikottittaisiin jonain päivänä juutalaisten omistamia kauppoja.
Tästä huolimatta vihakampanja jatkoi Saksan pakottamista
ryhtyä puolustaviin toimiin, jotka loivat tilanteen
jossa juutalaiset syrjäytettiin yhä enemmän.
Juutalainen sanomalehti Natasha Retsch kirjoitti samalla tavalla:
"Kaikki juutalaiset yhteisöt käyvät sodan Saksaa vastaan,
konferensseja, kongresseja... jokaisen yksittäisen juutalaisen toimesta.
Siten sota Saksaa vastaan ​​piristyy ideologisesti
ja edistämme etujamme, jotka edellyttävät Saksan tuhoamista kokonaan.
Vaara meille juutalaisille on koko Saksan kansassa,
Saksassa kokonaisuutena sekä erikseen.
Se on tehtävä vaarattomaksi ikuisiksi ajoiksi.
Tähän sotaan meidän juutalaisten on osallistuttava,
ja tämä kaikella voimalla ja voimalla, joka meillä on käytettävissämme. "
Maailmanlaajuinen juutalainen johtajuus, jolla on rautainen ote maailman mediasta ja lehdistöstä
aloitti nyt massiivisen propagandan käynnistämisen Saksaa vastaan,
joka pian kärjistyisi toiseksi maailmansodaksi.
Saksan hallitus vastasi suoraan tähän
aloitti vihdoin yhden päivän boikotin juutalaisia ​​yrityksiä kohtaan,
sen jälkeen, kun juutalaiset olivat julistaneet sodan Saksalle.
Tohtori Joseph Goebbels ilmoitti, että yhden päivän boikotti puretaan
jos Saksan vastaiset mielenosoitukset keskeytettäisiin.
Jos mielenosoitukset eivät lopu, Goebbels varoitti
että juutalaisten vastainen boikotti aloitettaisiin uudelleen.
Tämä ei kuitenkaan auttaisi.
Maailmanlaajuinen juutalaisten boikotti jatkui kuukausia.
Vladimir Jabotinsky, joka oli juutalainen kommunisti
ja Irgun-terrorijärjestön perustaja,
kirjoitti Natasha Retschin tammikuun 1934 numerossa:
"Taistelu Saksaa vastaan ​​on jatkunut kuukausia
jokaisen juutalaisen yhteisön, konferenssin, kongressin, kauppajärjestön,
jokainen juutalainen maailmassa. On syytä uskoa
että meidän osuudellamme taistelussa on yleinen arvo.
Päästämme irti henkisestä ja aineellisesta sodasta
koko maailma Saksaa vastaan.
Saksan tavoitteena on tulla jälleen suureksi kansakunnaksi,
valloittaakseen takaisin hänen kadotetut alueet ja siirtomaat.
Toisaalta juutalainen etumme
vaativat Saksan täydellistä tuhoa.
Saksan kansakunta on kollektiivisesti ja yksilöllisesti vaaraksi meille.
David A. Brown, United Jewish Campaignin kansallinen puheenjohtaja, 1934, sanoi:
"Me juutalaiset aiomme käynnistää sodan Saksaa vastaan."
Chaim Weizmann, sekä Kansainvälisen juutalaisjärjestön puheenjohtaja
ja Maailman sionistijärjestöstä
ja myöhemmin Israelin ensimmäinen presidentti, totesi vuonna 1936:
"Ei ole liioittelua sanoa, että 6 miljoonaa juutalaista
on tuomittu vankilaan tässä osassa maailmaa,
missä ne ovat ei-toivottuja ja kenelle maat on jaettu niihin
missä heitä ei toivota ja minne heitä ei päästetä.
Emil Ludwig Cohn sanoi vuonna 1938:
"Hitler ei halua sotaa, mutta hänet pakotetaan siihen ja itse asiassa pian.
Englannilla on viimeinen sana, kuten vuonna 1914..."
Henry Morgenthau, Yhdysvaltain valtiovarainministeri, Hearst Press, syyskuu 1933, sanoi:
"Sota Euroopassa vuonna 1934 oli väistämätöntä."
Vuonna 1938 juutalaisten sodanjulistus Saksaa vastaan ​​toistettiin.
Juutalaisten omistama lehdistö kehotti amerikkalaisia ​​siihen
boikotoi kaikkia saksalaisia ​​tuotteita ja saksalaisia ​​yrityksiä.
Vuoden 1936 maailmansionistikonferenssissa Chaim Weizmann sanoi:
"Ehkä vain 2 miljoonaa selviää tulevasta holokaustista,
mutta he ovat valmiita elämään Palestiinassa."
Huomaa, että tämä oli vuonna 1936.
Miami Newsin 12. heinäkuuta 1938 julkaisema kirje,
"Tapa saksalaiset" sanoi, että:
"Ei muuta kuin villien valkoisten lähes täydellinen tuhoaminen
takaa maan päällä rauhan ja hyvän tahdon ihmisiä kohtaan."
juutalainen professori Alexander Kulisher,
tunnettu lakimies ja sionisti sanoi lokakuussa 1937:
"Saksa on juutalaisuuden vihollinen, ja sitä on jaettava tappavalla vihalla.
Tämän päivän juutalaisuuden tavoite on a
armoton kampanja kaikkia saksalaisia ​​vastaan
ja kansakunnan täydellinen tuho.
Vaadimme täydellistä kaupan estoa,
raaka-aineiden tuonti loppui,
ja kosto jokaiselle saksalaiselle, naiselle ja lapselle."
Saksan vastaus oli puolustava, ei hyökkäävä toimenpide.
Tärkeitä tarinoita,
tärkeät faktat,
jotka selventävät asioita, joita emme saaneet koulussa.
Emme saaneet opetussuunnitelmassa.
He eivät opettaneet heitä edes korkeakoulussa.
Pidin luentoja historian professorien edessä.
Miksi Hitler todella vihasi juutalaisia?
Mitä hän halusi heiltä?
Kuinka he vaivasivat häntä?
Mutta se kaikki on kirjoitettu täällä "Mein Kampfissa".
Tämä kirja julkaistiin vasta äskettäin.
Se hyväksyttiin juuri käännettäväksi hepreaksi.
Se oli kiellettyä kaikki nämä vuodet...
Mutta on olemassa aikaisempi käännös, jonka on tehnyt "Yad Vashem"
he saivat...
Hitler väittää kirjassaan
että juutalaiset ovat kommunisteja.
He tekivät Venäjän vallankumouksen.
He tappoivat siellä 30 miljoonaa venäläistä.
Kaikki älykkäät julmalla ja kauhistuttavalla tavalla
ja se on heidän suunnitelmansa koko maailmalle.
Seuraava maa jonossa on Saksa.
He perustivat Saksan kommunistiset ja sosialistiset puolueet, ja se on totta.
"Jos emme voita heitä nyt, he eliminoivat meidät,
ja he teurastavat vielä 20 miljoonaa, kaikki älykkäät ihmiset."
Ja niin he kulkivat maasta toiseen.
Joten lopulta ainoat älykkäät jäljellä
olisivat juutalaiset.
Ja hän on oikeassa.
Venäjän vallankumouksen tekivät juutalaiset.
Venäjän armeija rakensi Trotski.
Hän loi kommunistisen puolueen juutalaisten jaon.
Ensimmäisessä kuvassa Venäjän hallitusta
13 jäsenestä,
6 oli juutalaisia.
Kuka perusti KGB:n?
juutalaiset.
Kaikki on siis selkeästi kirjoitettu.
Hän ei vihannut juutalaisia, koska heillä oli "Peos". (?)
Hän ei vihannut heitä Mitzvotin tarkkailusta,
Koska he ovat kommunisteja.
ja hän kirjoittaa sen selvästi:
"Juutalaiset tuhosivat uskonnon ja uskon."
"He levittivät Saksassa harhaoppia Jumalassa".
Hän kirjoittaa tämän tänne.
Ymmärrätkö nyt, miksi tätä ei opeteta kouluissa?
Koska kuka kirjoittaa opetussuunnitelman?
Samat vasenkätiset.
He tuhosivat kaikki arvot.
Myrkytetty kirjallisuus ja teatteri.
Yhdeksästä suuresta saksalaisesta sanomalehdestä 7 oli juutalaisten omistuksessa.
Ajattelin, etten ole vielä saanut selville, mitä ajattelen tästä...
Miksi nämä tapahtumat - miksi tämä konflikti, juutalaiset ja saksalaiset,
tullut niin jyrkäksi, ja miksi tämä juutalaisten viha, miksi sen piti tapahtua?
Se on minulle edelleen täysin epäselvä.
Mutta ehkä jonain päivänä selviän.
- Juutalaisten viha saksalaisia ​​kohtaan? - Joo.
En ole koskaan lukenut muilta ihmisiltä
sellaisia ​​vihaa täynnä olevia ilmaisuja toisesta kansasta kuin juutalaisilta.
- Miksi... - Enemmän kuin saksalaisten vihaa juutalaisia ​​kohtaan?
Se on paljon myöhemmin, saksalaisten viha. Juutalaiset olivat paljon aikaisemmin.
Ja se... sinun tarvitsee vain lukea Talmud.
Minulla on kaikki 12 osaa siellä valtuutetussa,
viimeisin käännös ja painos, 2002,
koska halusimme varmistaa Talmudin yleisesti levitetyt lausunnot.
Ovatko ne tarkkoja? (Erityisesti verrattuna valtuutettuun painokseen.)
Ja en jaksanut lukea enempää kuin kolme sivua, se sai minut huonoon oloon.
Sen verran vastenmielistä tämä on, kaikki seksuaalisuuteen liittyvät asiat ja niin edelleen,
siitä, kuinka voit tehdä sen kolmivuotiaan lapsen kanssa, ja...
Tiedätkö, se kaikki on meille niin vierasta.
En halua edes ajatella sitä.
Vuodesta 1923 vuoteen 1933 saksalaiset nationalistit
olivat säännöllisesti juutalaisten kommunistien ja terroristien kohteena.
200 kansallissosialistista ja 216 poliisista
pääosin juutalaiset kommunistit murhasivat heidät.
20 000 kansallissosialistista ja 1 976 poliisia loukkaantui.
Herbert Norkus, koulupoika ja Hitlerjugendin jäsen,
häntä puukotettiin raa'asti kuudessa paikassa.
Nuori saksalainen opiskelija Horst Wessel ammuttiin.
Sveitsin kansallissosialistinen johtaja Wilhelm Gustloff
juutalainen David Frankfurter murhasi hänet julmasti vuonna 1936.
Saksalaiset olivat raivoissaan murhista.
Saksalaisia ​​vastaan ​​kohdistuneet terroriteot
jatkui monta vuotta loputtomasti.
27. helmikuuta 1933, neljä viikkoa Hitlerin nimityksen jälkeen liittokansleriksi,
kommunistiterroristit sytyttivät Reichstagin tuleen.
Paikallinen poliisi sai kiinni hollantilaisen kommunistin nimeltä Marinus van der Lubbe.
mies, joka sytytti Reichstagin.
Tulipalon piti olla punaisen lietsoman sisällissodan alku
ennen kuin Hitler ja NSDAP pääsivät vakiinnuttamaan asemansa.
Hindenburg ja Hitler toimivat nopeasti ja antoivat hätäsäädökset
ja kommunistijohtajat pidätettiin
ja lähetettiin myöhemmin niin kutsuttuihin keskitysleireihin.
Suurin osa kommunisteista oli juutalaisia. Tästä syystä media kuvaa sitä
järjestelmällisenä vainona juutalaisia ​​vastaan.
Pitkien veitsien yö, joka tunnetaan myös nimellä Operaatio Hummingbird,
tapahtui kansallissosialistisessa Saksassa 30. kesäkuuta ja 2. heinäkuuta 1934 välisenä aikana.
Ainakin 85 ihmistä teloitettiin
ja yli tuhat kansallissosialistit pidättivät.
Syynä tähän oli se, että johtajana Ernst Rohm ja muut
suunnittelivat vallankaappausta saksalaisia ​​vastaan.
Hitlerin toimien tarkoituksena oli estää
Toinen kommunistinen vallankumous tapahtuu Saksassa.
Puhdistus vahvistui ja vahvistui
armeijan johtajien tuki Hitlerille.
9. marraskuuta 1938
Puolan juutalainen Hershel Grynszpan saapui Saksan suurlähetystöön
pyytää saada puhua diplomaattisen henkilöstön jäsenelle.
Kun Ernst vom Rath, 29-vuotias saksalainen diplomaatti, työskenteli Pariisissa,
tuli tervehtimään vierailijaa, Grynszpan otti pistoolinsa
ja murhasi hänet kylmäverisesti.
Tämä oli se olki, joka katkaisi kamelin selän.
Saksalaiset olivat nyt saaneet tarpeekseen juutalaisten inspiroimista boikoteista, panetteluista,
sodanlietsomista ja heitä vastaan ​​suunnattuja murhia.
Uutiset murhasta aiheuttivat mellakoita, polttosoituksia ja ilkivaltaa
suunnattu juutalaisille ja kommunistisille kaupoille ja yrityksille.
Yksikään virallinen NSDAP:n jäsen ei hyväksynyt mellakoita
ja vihainen Goebbels käski väkivallan lopettaa välittömästi,
ja se loppui ensimmäisen yön jälkeen.
Goebbels neuvotteli tuolloin kaatumisesta
juutalaisten kansainvälinen kauppasaarto
ja pelkäsivät, että väkivalta suistaa keskustelut.
Aikaisin aamulla Kristalliyön tapahtumien jälkeen,
Goebbels ilmoitti radiolähetyksessä, että kaikki toimet juutalaisia ​​vastaan
oli ankarasti kielletty ja varoitettu ankarista rangaistuksista
tämän käskyn rikkomisesta.
Hän valitti, että hänen täytyisi nyt selittää tämä kauhea tapaus
Saksan kansalle ja maailmalle
ja että hän ei yksinkertaisesti tiennyt millaisen uskottavan selityksen antaa.
Hitler oli myös raivoissaan kuultuaan siitä ensimmäisen kerran
ja määräsi teleksiviestin lähetettäväksi Galatean(?) toimistoihin, jossa luki:
"Korkeimman viranomaisen nimenomaisella määräyksellä,
juutalaisten yritysten tai muun omaisuuden tuhopoltto
ei saa tapahtua missään tapauksessa eikä missään olosuhteissa."
Useita ihmisiä pidätettiin myös juutalaisiin kohdistuneesta väkivallasta.
Väkivallan yö, jota juutalaiset kutsuvat Kristalliyöksi,
särkyneen lasin yö, mainitaan usein länsimaisessa mediassa
ja koulukirjoissamme hulluina, spontaaneina, antisemitistisinä mellakoina.
Mutta toistuva terrori, psykologinen sodankäynti, agitaatio, boikotit
ja murhat, jotka itse asiassa aiheuttivat saksalaisten kaunaa,
niitä ei koskaan mainita historiankirjoissamme.
Juutalaisten sodanjulistuksen jälkeen Saksalle vuonna 1933
Saksalaiset viranomaiset tekivät kompromissin salaisissa neuvotteluissa
Maailman sionistijärjestön palestiinalaiskeskuksen kanssa,
joka sallisi Saksan juutalaisten ja heidän omaisuutensa mennä Palestiinaan.
Tätä sopimusta kutsuttiin siirtosopimukseksi tai Haavarasopimukseksi.
Tämä sopimus mahdollisti tuhansia juutalaisia
muuttaa Palestiinaan omaisuutensa ennallaan.
Maastamuutto oli laillisesti toteutettu ja säännelty asia
eikä mikään villi lento.
Se oli yritys ratkaista rauhanomaisesti väliset konfliktit
juutalaiset ja saksalaiset, jotta he molemmat voisivat jälleen elää rauhassa.
Jokainen juutalainen on tarkoitettu Palestiinaan
tallettanut rahaa erityiselle tilille Saksassa.
Rahalla ostettiin sitten saksalaisia ​​maataloustyökaluja,
rakennusmateriaalit, pumput ja lannoitteet jne.
jotka vietiin Palestiinaan ja myytiin siellä
juutalaisten omistama Haavara Company Tel Avivissa.
Myynnistä saadut rahat annettiin sitten juutalaiselle emigrantille
saapuessaan Palestiinaan
määrä, joka vastaa hänen talletustaan ​​Saksassa.
Sopimus palveli siis sionistien tavoitetta tuoda juutalainen kansa
Palestiinalle palvellen samalla Saksan tavoitetta
vähentää juutalaisten vaikutusvaltaa Saksassa.
Siten Hitler tuki juutalaisten siirtolaisuutta Palestiinaan
itäisissä maissa vuodesta 1933 vuoteen 1941,
kun sota esti yhteistyön jatkamisen.
Toisen maailmansodan syttyessä Israelin talous
olisi puolen biljoonan dollarin arvosta omaisuutta
lähetetty Saksasta Haavara-sopimuksen kautta.
Samaan aikaan Yhdysvalloissa vuosina 1929-1939
2 miljoonaa meksikolaista karkotettiin myös Meksikoon,
presidentti Herbert Hooverin ensimmäisenä valtuutuksena.
Heistä 1,2 miljoonaa syntyi Yhdysvaltojen kansalaisina.
Hitlerin lopullinen ratkaisu juutalaisongelmaan
loi juutalaisille kotimaan kauniilla Madagaskarin saarella,
Etelä-Afrikan rannikon edustalla ja uudelleensijoittaa miljoona juutalaista vuodessa
Saksan suojeluksessa ja valvonnassa.
Ajatus juutalaisten kotimaasta Madagaskarilla
oli itse asiassa levitetty kaikkialla Euroopassa 1880-luvulta lähtien.
Kansallissosialistit laativat yksityiskohtaisen suunnitelman
juutalaisten evakuoimiseksi Madagaskarille
ja heidän asettumisestaan ​​sinne.
SS-kenraalimajuri Heydrich esitti tämän suunnitelman
suoraan Valtakunnan ulkoministerille elokuussa 1940.
Madagaskarin suunnitelma hylättiin valitettavasti
kun britit hyökkäsivät saarelle vuonna 1942,
ottaa hallinnan pois Vichy Francesta Madagaskarin taistelun jälkeen.
Juutalainen Madagaskar olisi ollut win-win-ratkaisu juutalaisille ja eurooppalaisille
ja olisi säästänyt köyhiä palestiinalaisia ​​ja muita arabimaita
kaikki kauhut ja sodat, joita he joutuisivat kestämään
Israelin perustamisen jälkeen vuonna 1948.
Vuosisatojen ajan eurooppalaisilla ja juutalaisilla on ollut ongelmia elää yhdessä.
Juutalaisia ​​on aiemmin karkotettu yli 100 maasta.
Tämä karkottaminen ei ollut mitään uutta.
Jokainen kansakunta, jossa juutalaisille annettiin täydet oikeudet ja etuoikeudet,
he olivat käyttäneet hyväkseen ja turmeltaneet isäntäkansaa,
saastuttivat pakanat ja aiheuttivat sitten meteliä itseään vastaan.
Juutalaisten ylivallan kannattajilla on tietysti
aina voinut syyttää "antisemitismiä".
Kansallissosialistit halusivat juutalaisten lähtevän Saksasta
ja sionistit halusivat juutalaisten tulevan Palestiinaan
auttamaan sionistisen valtion luomisessa.
Kansallissosialistit pitivät konferenssin Wannseessa,
yksi Berliinin esikaupunkialueista, 20. tammikuuta 1942,
jossa päätettiin juutalaisten ongelman lopullisesta ratkaisusta.
Kokouksen alkuperäinen asiakirja on itse asiassa saatavilla Internetissä
eikä missään sanota mitään juutalaisten tappamisesta.
Kokouksessa ei keskusteltu kaasukammioista, ampumisesta,
eikä millään muullakaan tuhoamismenetelmällä.
Lopullista ratkaisusuunnitelmaa ei koskaan ollut. DAVID COLEN ÄÄNI
Se on yksi niistä valheista, jotka leijuu ympäriinsä. Juutalainen holokaustin revisionisti
Vain koska natsit olivat käyttäneet termiä lopullinen ratkaisu,
sekä sotaa edeltävinä vuosina että sodan alussa,
se ei tarkoita, että he olisivat koskaan laatineet suunnitelmaa.
Jopa kokouksen pöytäkirjat, laaditut pöytäkirjat
Wannseen konferenssista, sanovat melko selvästi
että juutalaiset vapautetaan jossain vaiheessa,
joten lopullisesta ratkaisusuunnitelmasta ei puhuttu.
Siitä oli vain puhetta
"No nyt, kun itärintama on tavallaan pysähtynyt,
meidän on keksittävä, mitä tehdä näiden monien kanssa
miljoonia juutalaisia, jotka meillä on nyt vangittuna."
Se oli ongelma, jota natsit tunsivat tarpeen käsitellä,
mutta ei luomalla yhtä jättiläismäistä suunnitelmaa.
Wannsee-konferenssin tarkoituksena oli keskustella ja suunnitella
kuinka Euroopan juutalaiset karkotettaisiin itään.
Jotkut juutalaiset jäisivät Saksaan
työskennellä tienrakentamisen ja muiden parissa.
He myös päättivät, että ensimmäiseen maailmansotaan osallistuneet juutalaiset,
jotka kaikki olivat yli 65-vuotiaita ja kaikki teollisuudessa työskennelleet,
jäisi Saksaan.
Tämän on vahvistanut myös Yehuda Bauer,
holokaustitutkimuksen professori Avraham Harmon -instituutissa
Nykyjuutalaisuus Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa.
Transit-leirejä perustettiin myös Puolaan
helpottaa juutalaisten maahanmuuttoa.
Termi "Endlosung der Judenfrage", lopullinen ratkaisu juutalaiskysymykseen
oli kansallissosialistien käyttämä ilmaus
"Auswanderungista", maastamuutosta,
ja "Evakuierung", juutalaisten evakuointi miehitetyssä Euroopassa,
itään, Palestiinaan ja Madagaskarille.
Ensimmäiset, jotka käyttivät termiä, olivat kuitenkin itse asiassa sionistit.
Juutalaiskysymyksen lopullinen ratkaisu on itse asiassa
suora lainaus vuoden 1897 sionistien manifestista.
Johtavat sionistit käyttivät pahamaineista lausetta
kauan ennen kuin NSDAP oli edes olemassa.
Vuonna 1897 National Jewish Association - Köln
julkaisi ohjelmansa (nimeltään "Tesejä"):
"Kokemus on osoittanut, että kansalaisvapaus on jäänyt vajaaksi
juutalaisten sosiaalisen ja kulttuurisen tulevaisuuden turvaamiseksi.
Juutalaiskysymyksen lopullinen ratkaisu on siis
juutalaisen valtion perustamisessa."
Vuonna 1897 Rothschildit perustivat sionistikongressin
ja järjesti ensimmäisen tapaamisensa Münchenissä.
Tämä järjestettiin uudelleen Baselissa, Sveitsissä.
Tätä kokoontumista johti "sionismin isä" Theodor Herzl.
Ja vuonna 1899 hän ehdotti "juutalaiskysymyksen lopullista ratkaisua"
ja ehdotettu juutalaisten varallisuuden likvidaatiota:
"On välttämätöntä, että juutalaisten kärsimykset pahenevat...
tämä auttaa meitä toteuttamaan suunnitelmamme.
Minulla on loistava idea...
Kannustan antisemitit tuhoamaan juutalaisten varallisuuden...
Antisemitit auttavat meitä siten, että he vahvistuvat
juutalaisten vainoaminen ja sortaminen.
Antisemiittien tulee olla parhaita ystäviämme."
Herzl käytti myös termiä "juutalaiskysymyksen lopullinen ratkaisu"
1899 kirjeessä Venäjän tsaarille.
"...olen luvani velkaa esittääkseni sionistisen suunnitelman
juutalaiskysymyksen lopullisesta ratkaisusta."
Sionisti Nahum Sokolov kirjoitti vuonna 1919 kirjassaan Historia of Sionism, että:
"Modernin sivilisaation edistystä on alettu pitää jonkinlaisena
moderni Messias juutalaisten ongelman lopulliseksi ratkaisuksi."
Richard James Horatio Gottheil oli rabbin poika
ja Yhdysvaltain sionistiliiton presidentti. Hän sanoi:
"Juutalaisten assimilaatio ei saa olla lopullinen ratkaisu juutalaiskysymykseen."
Juutalaisten vuosikirjassa 5676 sanotaan, että Britannian juutalaiset
omaksui politiikan "juutalaiskysymyksen lopulliseksi ratkaisuksi".
Jopa vuonna 1940 juutalaisen lehden artikkeli, joka lainasi Trotskia,
mainittiin "juutalaiskysymyksen lopullinen ratkaisu".
Israelilainen lakimies, diplomaatti ja sionisti Aryeh Leon Kubovy sanoi:
Ei ole olemassa Hitlerin, Himmlerin tai Heydrichin allekirjoittamia asiakirjoja
juutalaisten tuhoamisesta puheen ollen...
Sanaa "tuhottaminen" ei esiinny Goeringin Heydrichille lähettämässä kirjeessä
juutalaiskysymyksen lopullisesta ratkaisusta."
HITLERIN TAISTELU RAUHASTA
Hitlerin päätavoitteena oli korjata Versaillesin sopimuksen ongelmat
ja ottamaan takaisin varastetun Saksan alueen
yhdistää kaikki saksalaiset kolmanteen valtakuntaan.
Hitler sanoi jo vuonna 1923 puheessaan:
"Niin kauan kuin tämä sopimus on voimassa,
Saksan kansan ylösnousemusta ei voi tapahtua.
Mikään sosiaalinen uudistus ei ole mahdollinen.
Sopimus tehtiin 20 miljoonan saksalaisen kuolettamiseksi
ja tuhota Saksan kansan.
Mitä poliittisesti korrektit historioitsijat eivät mainitse
tai tarkoituksella peitellä on se, että Hitler todella teki useita
dokumentoituja yrityksiä välttää toinen maailmansota.
Jokainen näistä rauhanuhreista kuitenkin hylättiin
niille, jotka hyötyisivät sodasta Saksaa vastaan.
17. toukokuuta 1933
Hitler piti puheen, jossa hän ilmoitti Saksan olevan valmis aseistariisumiseen
jos naapurivaltiot vastaisivat.
Ehdotus hylättiin.
Sen sijaan muut maat jatkoivat arsenaaliensa täyttämistä aseilla,
kasaavat räjähdevarastojaan ja lisäävät joukkojensa määrää.
Kansainliitto, voittajien globalistinen väline,
pakotti Saksan koeajalle
ennen kuin on mahdollista keskustella muiden maiden aseistariisunnasta.
Näin ollen 14. lokakuuta 1933
Hitler erosi globalistisesta Kansainliitosta
joiden kanssa oli mahdotonta päästä sopimukseen.
18. joulukuuta 1933 Hitler esitti kuuden kohdan ehdotuksen
kansainvälisten suhteiden parantamiseksi.
26. tammikuuta 1934
Hitler teki hyökkäämättömyyssopimuksen Puolan kanssa.
Valtakunnan vaarat olivat nyt niin suuret
että Hitler otti uudelleen asevelvollisuuden käyttöön 16. maaliskuuta 1935.
1. maaliskuuta 1935 Hitler vakuutti Ranskalle kaikissa mahdollisissa tilanteissa
hänen halustaan ​​elää rauhassa hänen kanssaan.
21. toukokuuta 1935 Hitler teki uuden yrityksen
välttääkseen kasvavan sodan mahdollisuuden.
18. kesäkuuta 1935
Hitler neuvotteli laivastosopimuksen Ison-Britannian kanssa.
31. maaliskuuta 1936
Hitler laati kattavan rauhansuunnitelman.
Tämä rauhansuunnitelma olisi voinut olla todellinen käännekohta
kaikkien Euroopan kansojen vaurauden puolesta.
"Voittelen järkeä kansainvälisissä asioissa.
Haluan näyttää, että ajatus ikuisesta vihamielisyydestä on väärä.
Emme ole perinnöllisiä vihollisia." -Adolf Hitler 1936
Me pakotamme tämän sodan Hitleriin, halusi hän sitä tai ei."
- Winston Churchill vuoden 1936 lähetyksessä
YHTEYS
Anschluss oli Itävallan vapaaehtoinen yhdistäminen Saksan valtakuntaan.
Versaillesin sopimus hajotti Itävalta-Unkarin valtakunnan
ja kielsi uuden Itävallan yhdistymästä Saksaan,
mutta nähtyään Hitlerin Saksan suuren menestyksen,
Itävaltalaisten halua yhdistyä ei ollut estettä
iloisten veljiensä ja sisarensa kanssa,
yli 99 % Itävallan kansalaisista
äänestivät yhdistyäkseen germaanisten veljiensä kanssa.
Ilman laukausta, aamulla 12. maaliskuuta 1938,
Saksalaiset joukot ylittivät rajan lähellä Hitlerin syntymäpaikkaa, Braunauta.
ja iloiset itävaltalaiset tervehtivät heitä pelastajina ja vapauttajina.
Veljellisenä eleenä itävaltalaisia ​​kohtaan
ja merkki muulle maailmalle rauhanomaisesta jälleennäkemisestä,
Hitler kutsui itävaltalaisia ​​joukkoja marssimaan myös Saksan sisälle.
Ei ole yllättävää, että länsimainen globalistinen media
kuvasi iloista yhdistymistä
"Saksa hyökkäsi ja valloitti Itävallan".
Itävalta oli edelleen lamassa, kun Hitler yhdisti molemmat maat.
Saksan avulla tämä ongelma ratkesi.
Järjestys palautui ja kahdessa vuodessa oli täysi työllisyys.
12. maaliskuuta 1938
MÜNCHIN SOPIMUS
Tšekkoslovakian saksalaiset
jakoi saman halun yhdistyä Saksan kanssa.
Kun Versaillesin rauhansopimus repi Itävalta-Unkarin palasiksi,
se yhdisti tšekit, slovakit, saksalaiset ja unkarilaiset
keinotekoiseen valtioon nimeltä Tšekkoslovakia.
Praha ja Böömi ovat olleet osa Saksaa vuosisatojen ajan.
Prahan hallinto oli vakava uhka Saksalle.
Tšekkoslovakian kommunistinen presidentti Benes
Kremlin isäntänsä käski avaamaan rajansa
kommunistiarmeijalle hetken varoitusajalla
aloittaa sodan Saksaa vastaan.
Prahasta tuli Neuvostoliiton ponnahduslauta Saksaan.
Saksan Sudeettien alue Saksan eteläpuolella,
asukkaita oli 3,5 miljoonaa. Kuten itävaltalaiset,
Sudeettimaalaiset halusivat yhdistyä Saksan kanssa,
mutta Tšekkoslovakian kommunistinen presidentti Edward Benes,
ei sallisi sitä.
Sudeettiläisiä kohdeltiin jo vakavasti
Tšekkoslovakian kommunistisen valtion toimesta.
Tämän päätteeksi 15. maaliskuuta 1939
Saksalaiset joukot saapuivat Tšekkoslovakiaan.
Myöhemmin samana päivänä Hitler oli joukkojensa kanssa Prahassa.
Asian ratkaisemiseksi rauhanomaisesti,
Hitler kutsui hätäkonferenssin Müncheniin
Italian, Ranskan ja Englannin kanssa.
Kaikki olivat yhtä mieltä siitä, että Saksan Sudeettimaa yhdistettäisiin Saksan kanssa
ja että slovakeilla olisi oma valtio nimeltä Slovakian tasavalta.
Sudeettisaksalaiset palautettiin Saksan vallan alle,
aivan kuten he halusivat. Todella win-win-tilanne.
Kuten Itävaltaan saapuessaan,
Hitler sai myös sankarin tervetulleeksi vieraillessaan Sudeettimaassa.
Chamberlain palasi Münchenistä autuaaseen vastaukseen,
heiluttaen paperia, jonka hän ja Hitler olivat allekirjoittaneet, ja julistivat:
"Toisen kerran historiassamme
Britannian pääministeri on palannut Saksasta
tuomaan rauhaa kunnialla. Uskon, että se on rauhaa ajallemme."
Joulukuussa 1938 Hitler neuvoi Saksan ulkoministeriä
tehdä sopimus Ranskan kanssa.
PUOLALAINEN KÄYTTÄVÄ
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen liittoutuneet olivat leikkaaneet Saksan alueen
ja annettiin osa Saksan Länsi-Preussista
äskettäin uudelleen perustetulle Puolan kansakunnalle.
Itä-Preussi jäi kokonaan irti ja eristetty Saksasta.
Versaillesin rauhansopimus erotti Saksan Danzigin kaupungin Saksasta
ja antoi sen Puolalle vastoin kansalaistensa tahtoa.
Politologi Stefan Wolff
Birminghamin yliopiston professori sanoo:
"Puolan valtion virkamiesten toimet käytävän perustamisen jälkeen
seurasi assimilaatiota ja sortoa."
Tämän seurauksena suuri määrä etnisiä saksalaisia
lähti Puolasta ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Nykyaikaiset saksalaiset tilastotieteilijät sanovat, että 592 000 saksalaista oli lähtenyt vuoteen 1921 mennessä.
ja muut puolalaiset tutkijat sanovat, että jopa miljoona saksalaista lähti.
Danzigin vapaa kaupunki oli yli 90-prosenttisesti saksalaista
ja oli vuodesta 1871 kuulunut Saksalle.
Kaupunki, jonka väestö on pääosin saksankielistä,
yhdessä sen ympäröivän Itä-Preussin saksalaisen alueen kanssa,
Danzig eristettiin Manner-Saksasta Versaillesin sopimuksella,
(?) entinen Saksan alue, joka nyt kuuluu Puolaan,
halki Saksan Preussin Pommerin alueen.
Vastoin yleistä käsitystä Hitler ei pitänyt kaunaa puolalaisille.
Itse asiassa Puolan voitto teki häneen syvän vaikutuksen
Puolan ja Neuvostoliiton sodassa 1919-1921.
Hitler halusi sellaisen liiton Puolan kanssa, jolla hän oli Italian kanssa
ja jos hän olisi voinut, hän olisi liittynyt puolalaisten kanssa
puolustaa Eurooppaa kommunismista.
Marsalkka Joseph Pilsudski oli Puolan johtaja
aina kuolemaansa saakka vuonna 1935. Hitler jumali häntä.
Vuonna 1934 Adolf Hitlerin ja Pilsudskin välillä allekirjoitettiin rauhansopimus.
rauhan turvaamiseksi kahden kansan välillä.
– Oli järkevää, että Puola osallistui
puolustusmuurissa bolshevismia vastaan", sanoi Hitler.
Jokainen Puolan divisioona merkitsisi sotilaallisen voiman vahvistamista
ei vain mahdollista, vaan nyt jo selvästi ilmeistä,
bolshevismin hyökkäys Eurooppaa vastaan.
Hitler kielsi nyt kaiken Puolan vastaisen propagandan.
Reichstag-puheessa 21. toukokuuta 1935 Hitler sanoi:
"Tunnustamme ymmärryksellä ja sydämellisellä ystävyydellä
todellisten nationalistien kotina Puolan valtio
suuren kansallistietoisen kansan."
Tämän hyökkäämättömyyssopimuksen mukaan
molemmat maat lupasivat ratkaista ongelmansa neuvotteluin,
ei aseellista konfliktia.
Valitettavasti Pilsudski kuoli 12. toukokuuta 1935,
ja rauhanneuvottelut epäonnistuivat.
Saksassa liput liehuivat nyt puolimastoon.
Hitler oli todella surullinen Pilsudskin kuolemasta
ja hän jopa kirjoitti kirjeen vaimolleen.
Puolan johtajan äkillinen kuolema oli erittäin huono uutinen Saksalle.
Suosittua marsalkkaa seurasi marsalkka Edward Rydz-Smigly.
Pilsudskin kuolema ja Smiglyn nousu
oli suuri takaisku Saksalle.
Smigly ei ollut kiinnostunut rauhasta Saksan kanssa
ja sen sijaan hän allekirjoitti Puolan ja Ison-Britannian yhteisen puolustussopimuksen,
joka lupasi brittiläisen sotilasapua tilanteessa
jos toinen Euroopan maa hyökkäsi Puolaan.
Amerikan juutalainen valtiovarainministeri Henry Morgenthau Jr.
soitti juutalaiselle ranskalaiselle poliitikolle Leon Blumille,
ja ehdotti saksalaisten pankkitilien jäädyttämistä Ranskassa
toivoen saavansa Ranskan sotaan Saksan kanssa.
Lokakuussa 1938 Puolan diktaattori Smigly vaati osan Sleesiasta
ja jotkut muut pienemmät Tšekin alueet.
Puolan armeija liitti 227 399 asukkaan alueet
ja puolalaiset panssarit vierivät liitetylle Tšekin alueelle.
Tšekit olivat liian voimattomia pysäyttämään pakotetut liitokset.
16. maaliskuuta 1939, oletettavasti neutraali Roosevelt
lähetti Britannialle uhkavaatimuksen vaatien sitä myöhemmin
Britannian hallitus vastustaisi voimakkaasti Saksaa.
Kartat alkoivat nyt kiertää, ja niissä näkyy uusi Länsi-Puolan raja
ulottuu Berliinin länsipuolelle.
Saksalaiset sanomalehdet ja poliitikot, kuten Adolf Hitler
syytti nyt Puolan viranomaisia ​​järjestäytymisestä ja suvaitsemisesta
Puolassa asuvien etnisten saksalaisten väkivaltainen etninen puhdistus.
25. huhtikuuta 1939
juutalainen diplomaatti, toimittaja ja kirjailija William Bullitt,
soitti amerikkalaisen sanomalehden kolumnistille Karl Henry von Wiegandille,
kansainvälisen uutispalvelun eurooppalainen pääkirjeenvaihtaja
Yhdysvaltain Pariisin-suurlähetystöön ja sanoi hänelle:
"Sota Euroopassa on päätetty.
Puola on vakuuttunut Iso-Britannian ja Ranskan tuesta,
eikä anna periksi Saksan vaatimuksiin.
Amerikka on sodassa pian sen jälkeen, kun Iso-Britannia ja Ranska ovat liittyneet siihen."
Salaisessa keskustelussa Hyde Parkissa 28. toukokuuta 1939,
Roosevelt vakuutti Tšekkoslovakian entiselle kommunistiselle presidentille,
DR. Edward Banes, että Amerikka puuttuisi asiaan aktiivisesti
Britannian ja Ranskan puolella odotetussa Euroopan sodassa.
Kreivi Jerzy Potocki oli Puolan suurlähettiläs Yhdysvalloissa.
Hän selitti vuonna 1934, että:
"Ennen kaikkea propaganda täällä on kokonaan juutalaisten käsissä.
Kun pidetään mielessä yleinen tietämättömyys, heidän propagandansa on niin tehokasta
että ihmisillä ei ole todellista tietoa Euroopan todellisesta tilanteesta.
Presidentti Rooseveltille on annettu valta
luoda valtavia asevarantoja tulevaa sotaa varten,
johon juutalaiset ovat tietoisesti matkalla."
Raportissa Washingtonista takaisin ulkoministerille Varsovaan,
päivätty 9. helmikuuta 1939, hän kirjoitti:
"Juutalaisten painostus presidentti Rooseveltiin ja ulkoministeriöön
muuttuu koko ajan voimakkaammaksi...
juutalaiset ovat tällä hetkellä johtajia sotapsykoosin luomisessa
joka syöstäisi koko maailman sotaan ja aiheuttaisi yleisen katastrofin.
Tämä mieliala käy yhä selvemmäksi.
Demokraattisten valtioiden määritelmässä
juutalaiset ovat myös luoneet todellista kaaosta:
he olivat sekoittaneet keskenään ajatuksen demokratiasta ja kommunismista
ja ovat ennen kaikkea nostaneet lippua polttavalle vihalle natsismia vastaan.
Tästä vihasta on tullut hurjaa.
Sitä levitetään kaikkialla ja kaikin keinoin:
teattereissa, elokuvissa ja lehdistössä.
Saksalaisia ​​kuvataan kansana, joka elää Hitlerin ylimielisyyden alla,
joka haluaa valloittaa koko maailman
ja hukuttaa koko ihmiskunnan veren valtamereen.
Keskusteluissa juutalaisten lehdistön edustajien kanssa
Olen toistuvasti kohdannut väistämätöntä
ja vakuuttunut siitä, että sota on väistämätöntä.
Tämä kansainvälinen juutalaisuus käyttää hyväkseen kaikkia propagandan keinoja
vastustaa minkäänlaista taipumusta
lujittaminen ja ymmärtäminen kansojen välillä.
Tällä tavalla vakaumus kasvaa tasaisesti mutta varmasti
yleinen mielipide täällä, että saksalaiset ja heidän satelliitit,
fasismin muodossa, ovat vihollisia, joiden täytyy olla
"demokraattisen maailman" alistama."
Päiväkirjamerkinnässä 6. heinäkuuta 1939 hän sanoi:
"Länsissä oli kaikenlaisia ​​elementtejä, jotka ponnistivat avoimesti sotaan:
juutalaiset, superkapitalistit, asekauppiaat.
Tänään he ovat kaikki valmiita loistavaan liiketoimintaan,
koska he ovat löytäneet paikan, joka voidaan sytyttää tuleen: Danzig;
ja kansakunta, joka on valmis taistelemaan: Puola.
He haluavat tehdä liiketoimintaa meidän selässämme.
He ovat välinpitämättömiä maamme tuhoamisen suhteen.
Todellakin, koska kaikki on rakennettava uudelleen myöhemmin,
he voivat myös hyötyä siitä."
Kuten ennenkin, Puolan saksalaiset olivat vainottu vähemmistö,
riistetty kaikki oikeudet, aivan kuten Tšekkoslovakiaan juuttuneet saksalaiset.
Vuosina 1919-1939 Saksaa vastaan ​​hyökättiin toistuvasti
puolalaiset partisaanit, jotka työskentelevät juutalaisten tai kommunististen etujen hyväksi.
Pakolaisleireillä oli jo 80 000 etnistä saksalaista
sekä Danzigissa että Saksan valtakunnassa.
Irlantilainen loikkaaja Saksaan William Joyce selitti:
"Saksalaisia ​​miehiä ja naisia ​​metsästettiin kuin petoja
Brombergin katuja pitkin. Kun heidät saatiin kiinni,
Puolalainen väkijoukko silpoi ja repi heidät paloiksi...
Teurastamo lisääntyi joka päivä.
Tuhannet saksalaiset pakenivat kodeistaan ​​Puolassa
ei muuta kuin vaatteita, joita he käyttivät.
25. elokuuta ja 31. elokuuta välisenä yönä
Lukemattomien iskujen lisäksi saksaveristä siviilejä vastaan ​​tapahtui,
44 täydellisesti todistettua aseellista väkivaltaa
Saksan virkamiehiä ja omaisuutta vastaan."
Brombergin alueella tunnistettiin 12 857 kuollutta,
jättäen sinne suuren määrän tuntemattomia kuolleita
ja monet muut kuolleet muualla.
Sekä Hogan että Wehrmacht War Crimes Bureau ovat yhtä mieltä näistä päätelmistä.
Myös nämä historialliset tosiasiat vahvistettiin
Itä-Saksan historioitsija Theodor Bierschenk vuonna 1954,
ja sosiaalidemokraattinen toimittaja Otto Heike vuonna 1955,
puolalaisten asiakirjojen perusteella.
George Ohio sanoi: "Asuin Saksassa 1980-luvulla
kun monet sodan aikana eläneet ihmiset olivat vielä elossa.
Etsin ketään, joka asui lähellä Puolaa vuonna 1939
ja oli onni tavata useita ihmisiä.
Yksi oli tulliviranomainen, joka sanoi, että rajalla oli niin huono
he olivat aseistettuja ja heillä oli myös kranaatteja toimistossaan valmiina hyökkäyksiin.
Toinen kertoi minulle, että puolalaiset terroristit varastivat usein hänen kotieläintänsä.
Toinen kertoi, että rajan ylittänyt puolalainen raiskasi hänen veljentytärtään.
Tämä on vain yksi monista tarinoista, joita saksalaiset siviilit kertovat minulle
jotka näkivät näitä rajamurtoja aivan kuten oli tapahtunut vuosina 1919-1928.
Yksi asia, jota monet ihmiset eivät huomaa, on se
Puola hyökkäsi avoimesti Saksaan
heti ensimmäisen maailmansodan jälkeen, joka johti moniin rajataisteluihin.
Kun Saksa alkoi painostaa Puolaa etsimään ratkaisua käytävään,
hyökkäykset alkoivat uudestaan.
Ja yksi asia, joka on minulle selvä, on se
Saksa ei keksinyt näitä hyökkäyksiä."
Ongelmien ratkaisemiseksi Hitler teki lukuisia käytännön ehdotuksia,
joka sisälsi tärkeimpien satama-alueiden demilitarisoinnin,
kansanäänestys, jossa Gdynia hyväksyttiin puolalaiseksi satamakaupungiksi Itämeren rannalla,
1 km leveät rautatie- ja tieväylät yhdistävät Itä-Preussin Saksaan
tai yhdistää Puola Itämereen.
Myös Kominternin vastainen sopimus allekirjoitetaan
suojella Puolaa kommunistien kumoukselta.
Jokainen saksalainen ehdotus jätettiin huomiotta.
Puolan ulkoministeri J�zef Beck, jota ei pidetty laajalti
hylkäsi jokaisen saksalaisen ehdotuksen.
Tämän jälkeen saksalainen propaganda kääntyisi Puolaa vastaan.
Sekä Britannia että Ranska lähestyivät avoimesti UUTTA PYHÄ ALLIanssia
Stalinin kansanmurhainen bolshevikkihallinto UUSI PYHÄ ALLIANCE
toiveena palauttaa uusi versio Triple Entente Alliancesta
joka loi ensimmäisen maailmansodan Saksaa vastaan.
Rydz-Smigly, Puolan uusi diktaattori,
globalistit valitsivat hänet taistelemaan Saksaa vastaan,
Iso-Britannia ja Ranska hyökkäävät sitten Saksaan idästä
Puolan ja lopulta Neuvostoliiton puolustamiseksi
liittyä sitten taisteluun Saksaa vastaan ​​idästä.
Tämä suunniteltu aggressiostrategia Saksaa kohtaan
siitä keskusteltiin avoimesti ja valtamediassa.
Esimerkiksi jo vuonna 1938 kirjassa "A New Holy Alliance"
Tunnettu juutalainen kirjailija Emil Ludwig, syntynyt Emil Cohn.
Kirjassa hän vaati täsmälleen saman uudestisyntymistä
kahden rintaman sotilasliitto, joka oli kaksi vuosikymmentä aikaisemmin
oli juoniteltu Saksaa vastaan.
Iso-Britannia, Ranska, USA, Venäjä,
erittäin vaikutusvaltainen globalistinen New Yorkissa sijaitseva Council on Foreign Relations,
lehdessään Foreign Affairs,
teki suotuisan arvion Ludwigin kirjalle, jossa mahdollisuus
kahden rintaman liiton luominen vahvistettiin avoimesti.
Emil Ludwig sanoi:
"Vaikka Hitler viime hetkellä haluaisi välttää sodan
joka tuhoaisi hänet, hän haluaa halustaan ​​huolimatta,
pakotetaan käymään sotaa."
Hitler näki tämän läpinäkyvän pelin läpi
ja sen seurauksena ojensi Stalinin.
23. elokuuta 1939 Hitler allekirjoitti Saksan ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimuksen.
tunnetaan myös nimellä Molotov-Ribbentrop-sopimus.
Tämä tehtiin sotaa lietsovien länsimaisten liittolaisten estämiseksi
neutraloimalla heidän uuden Triple Ententensä Neuvostoliiton kanssa.
Hitler ei halunnut kahden rintaman sotaa
ja väliaikainen liitto Stalinin kanssa tehtiin toivosta
että britit eivät uskaltaisi julistaa sotaa.
Jopa sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen
Hitler yritti silti välttää sodan ottamalla yhteyttä liittolaisiin neuvottelemaan
johon he kieltäytyivät osallistumasta joka kerta.
Hitler jopa kirjoitti sydämellisen kirjeen Ranskan presidentille Daladierille
vain muutama päivä sen jälkeen, kun Ribbentrop ja Molotov solmivat sopimuksen Moskovassa.
Jo lokakuussa 1930
vaikutusvaltainen puolalainen sanomalehti The League of Great Powers
antoi seuraavan ilmoituksen:
"Taistelu Puolan ja Saksan välillä on väistämätöntä.
Meidän on valmistauduttava siihen järjestelmällisesti.
...Puolalaisten joukkojen on saatava aikaan Saksan tappio
alueen keskellä iskeäkseen Saksan sydämeen.
Sodassa Saksan kanssa ei tule vankeja,
eikä siellä ole tilaa inhimillisille tunteille eikä kulttuurisille tunteille.
Maailma vapisee ennen Saksan ja Puolan sotaa.
Tulemme herättämään sotilaissamme yli-inhimillisen uhrauksen tunnelman
ja armottoman koston ja julmuuden henki."
Varsovan sanomalehti Depesza 20. elokuuta 1939,
antoi seuraavan viestin:
"Olemme valmiita tekemään sopimuksen paholaisen kanssa
jos hän auttaa meitä taistelemaan Hitleriä vastaan. Kuunnella:
Saksaa vastaan, ei vain Hitleriä vastaan.
Tulevassa sodassa saksalainen veri vuodatetaan tällaisissa virroissa
kuin sitä ei olisi nähty maailman alusta."
Puolan marsalkka Rydz-Smigly sanoi Daily Mailissa 6. elokuuta 1939, että:
"Puola haluaa sotaa Saksaa vastaan
ja Saksa ei voi välttää sitä, vaikka hän haluaisi."
Puolan Pariisin-suurlähettiläs sanoi 15. elokuuta 1939:
"Se on Puolan armeija, joka hyökkää Saksaan sodan ensimmäisenä päivänä."
Lord Beaverbrook oli suosituin sanomalehti (?) Isossa-Britanniassa.
Hänen Daily Expressinsä oli tuolloin maailman luetuin sanomalehti.
Maaliskuussa 1938 kirjoitetussa yksityisessä kirjeessään hän kirjoitti:
"Englannissa on 20 000 saksalaista juutalaista - ammateissa, jotka tekevät tutkimusta.
He kaikki vastustavat sovittelua Saksan kanssa.
Juutalaisilla on täällä suuri asema lehdistössä...
Minä ainakin olen järkyttynyt. Juutalaiset voivat ajaa meidät sotaan."
Hitler ilmoitti lopulta Britannian suurlähettiläälle Sir Neville Hendersonille
25. elokuuta 1939:
"Puolan provokaatiot ovat tulleet sietämättömiksi."
Puolan viranomaisia ​​rohkaistiin hyökkäämään Saksaan
Britannian suurlähettilään Sir Howard William Kennardin lupausten mukaan
ja Ranskan suurlähettiläs Leon Noel.
He olivat luvanneet sen Britannialle ja Ranskalle
tulisi Puolalle välittömästi avuksi, jos Saksa hyökkää.
Hitler mainitsi yli 30 rajaloukkausta pelkästään elokuussa
Reichstag-puheessaan 1. syyskuuta 1939.
Elokuun viimeisinä viikkoina 1939
Saksalaisia ​​terrorisoitiin lopulta kylissä tällä ilmauksella
"teurasta heidät".
Rotupropaganda puolalaisessa, pääasiassa juutalaisten omistamassa lehdistössä
oli tärkeä rooli etnisten saksalaisten vainoamisessa.
Hyökkäykset saavuttivat huippunsa 3. syyskuuta Brombergissa,
niin kutsuttuna verisenä sunnuntaina.
Puolan armeija antoi täyden tukensa puolalaisille siviileille ja partisaneille,
Puolassa vielä jäljellä olevan saksalaisvähemmistön metsästäminen ja teurastaminen.
Kommunistisen käytännön mukaan Saksan väestö metsästettiin.
Talot etsittiin ja etnisiä saksalaisia ​​hakattiin ja raiskattiin.
Heidät yleensä paimennettiin yhteen, ajettiin pois ja teurastettiin
yksittäisissä paikoissa numeroina 39, 48, 53 - 104 kerrallaan.
Ainakin 5500 teurastettiin kuin sikoja.
Lapset naulittiin navetoihin,
naiset raiskattiin ja hakkeroitiin kuoliaaksi kirveillä,
miehiä hakattiin ja hakkeroitiin kuoliaaksi.
328 saksalaista karkotettiin Brombergin protestanttiseen kirkkoon
jonka jälkeen kirkko sytytettiin tuleen. Kaikki 328 paloi kuoliaaksi.
Brombergin kaupungin joukkomurhat olisivat piilossa historiankirjoistamme.
Nykyään nämä joukkomurhat ovat osoittautuneet yhdeksi hirvittävimmistä
ja raakoja rikoksia, joita koskaan tehdään siviiliväestölle.
Leon Degrelle sanoi:
"Kaikista toisen maailmansodan rikoksista,
ei koskaan kuule tukkuvertailuista
joka tapahtui Puolassa juuri ennen sotaa.
Tuhansia saksalaisia ​​miehiä, naisia ​​ja lapsia murhattiin
kauhistuttavimmalla tavalla lehdistön raivostuneiden (?) väkijoukon toimesta."
Hitler päätti keskeyttää teurastuksen ja ryntäsi auttamaan.
Saksa lopulta kosti 1. syyskuuta 1939,
samana päivänä Saksa valtasi virallisesti Danzigin.
Saksa hyökkäsi Puolaan ja valtasi alueet takaisin
joka oli otettu häneltä pois Versaillesin sopimuksella.
Sota Puolan kanssa kesti vain 29 päivää.
Blitzkrieg on yllättänyt Puolan.
Väkivaltaisuudet saksalaisia ​​vastaan ​​jatkuisivat
ja lopulta sisältää yhteensä 58 000 saksalaista teurastettua.
Saksalaisten joukkomurhat loppuivat 18. syyskuuta
kun saksalaiset joukot saapuivat (?)
"Puhun järjen nimissä.
En näe mitään syytä, joka voisi pakottaa jatkamaan tätä sotaa. "- Adolf Hitler
Päivä, jolloin pankkiirit saivat sodan 3. syyskuuta 1939
Puhun sinulle kabinetista osoitteessa 10 Downing Street.
Tänä aamuna Britannian Berliinin-suurlähettiläs luovutti Saksan hallitukselle
viimeinen huomautus, jossa todetaan, ellemme kuule heistä kello 11 mennessä
että he olivat heti valmiita vetämään joukkonsa Puolasta,
välillämme vallitsisi sotatila.
Minun on nyt kerrottava, ettei tällaista sitoumusta ole saatu,
ja että näin ollen tämä maa on sodassa Saksaa vastaan.
Vapautuneet saksalaiset toivottivat Hitlerin tervetulleeksi Danzigiin sankarina.
Sen jälkeen, kun olet estänyt tien rauhanomaiseen keskusteluun
seitsemän vuoden ajan ennen sotaa, Iso-Britannia ja Ranska
julisti sodan Saksalle 3.9.1939.
5. syyskuuta,
Kuninkaalliset ilmavoimat pudottivat ensimmäisen pommin Saksan maaperälle.
Neuvostoliitto hyökkäsi sitten Puolaan idästä ja teurastettiin
kymmeniä tuhansia viattomia puolalaisia, mutta liittolaiset eivät sanoneet mitään.
Liittoutuneet käyttivät Puolaa vain nukenna sodan aloittamiseen.
Churchill antaisi jopa Puolan
ja koko Itä-Eurooppa Neuvostoliitolle sodan jälkeen.
Ranskalaiset hyökkäsivät Saksaan syyskuun 7. päivänä.
Saksan armeija,
nyt vahvistettu Puolan kampanjasta palaavilla joukoilla,
suoritti vastahyökkäyksen
joka otti takaisin menetetyn alueen tunkeutuneilta ranskalaisilta.
Vapauttaessaan sen, minkä ranskalaiset olivat tunkeutuneet,
Saksalaiset menettivät 196 sotilasta sekä 114 kadonnutta ja 356 haavoittunutta.
17. syyskuuta 1939 Saksan ja Puolan välinen sota oli jo ohi.
Hitlerin tehtävä oli jo suoritettu.
Jos Iso-Britannia ja Ranska eivät olisi julistaneet sotaa,
sota olisi lopetettu siellä.
Miljoonia ihmishenkiä olisi pelastettu.
Britannialla oli kuitenkin pitkän sodan suunnitelmia
eivätkä he halunneet rauhaa.
Hiljainen aika Puolan sodan päättymisestä toukokuuhun 1940
kutsutaan valesodaksi.
Tänä aikana Saksa jatkoi rauhanneuvotteluja.
Brittiherttua Arthur Wellesley, Wellingtonin viides herttua, sanoi:
"Tämä sodanjulistus
se on rauhoittajien ja vitun juutalaisten vika."
Hänen puheessaan 6. lokakuuta 1939
Hitler pyysi jälleen rauhaa. Hän sanoi:
"Ei milloinkaan eikä missään
Olenko koskaan toiminut vastoin Britannian etuja...
Uskon vielä tänäkin päivänä, että Euroopassa voi olla vain todellinen rauha
ja kaikkialla maailmassa, jos Saksa ja Englanti pääsevät yhteisymmärrykseen."
Suurin osa puolalaisista ymmärsi
että saksalaiset eivät olleet heidän todellisia vihollisiaan
eikä hänellä ollut minkäänlaista kättä pelissä.
Rajakonfliktit käynnistivät puolalaiset tai juutalaiset partisaanit,
juutalaisten omistaman lehdistön ja puolalaisen diktaattorin Smiglyn rohkaisemana
tiiviissä yhteistyössä Rooseveltin kanssa.
Kokoelma salaisia ​​puolalaisia ​​asiakirjoja, jotka joutuivat saksalaisten käsiin
Kun Varsova vangittiin syyskuussa 1939,
osoitti selvästi Rooseveltin ratkaisevan roolin
toisen maailmansodan käynnistämisessä.
He paljastivat myös Rooseveltin takana olevat voimat, jotka ajaivat sotaa.
Syyskuussa 1939 Adolf Hitler sanoi:
– Olen tarjonnut ystävyyttä kerta toisensa jälkeen
ja tarvittaessa läheisin yhteistyö Englannin kanssa,
mutta rakkautta ei voi tarjota vain yhdeltä puolelta.
Toisen osapuolen on vastattava siihen.
Saksa ei aja mitään etuja lännessä."
Lokakuussa 1939 Hitler julisti puheessaan uuden rauhanehdotuksen
estääksemme useampien eurooppalaisten kuolemisen järjettömässä sodassa.
Jos liittoutuneiden voimat halusivat rauhaa,
he olisivat kauan sitten tarttuneet heille ojennettuun käteen, mutta ei.
Tämän suunnitelman kohtalo oli täsmälleen sama
kuten kaikki muut Hitlerin aiemmat vetoomukset - ei vastausta.
4. marraskuuta 1939 Roosevelt ja hänen juutalainen neuvonantajansa Bernard Baruch,
sen sijaan päätti kumota aiemmat puolueettomuussäädökset
voidakseen myydä aseita sotiville kansoille
ja aloittaa pian uuteen sotaan Saksaa vastaan.
The Daily Herald sanoi joulukuussa 1939:
"Lopeta puhuminen rauhanehdoista! Murskaa Saksa palasiksi!"
Hitler pyytää liittolaisia ​​peruuttamaan sodanjulistuksensa:
"Kaikki rauhanpuheenvuoroni on hylätty ja meille julistettiin sota...
Saksalaisilla ei ole vihaa, ei vihamielisyyttä
englantilaisia ​​tai ranskalaisia ​​kohtaan."
Ranskalle hän toteaa:
"Olen aina ilmaissut Ranskalle haluni haudata ikivanha vihollisuutemme ikuisesti
ja tuo yhteen nämä kaksi kansaa, joilla molemmilla on niin loistava menneisyys."
Briteille Hitler sanoo:
"Olen panostanut yhtä paljon anglo-saksalaisen ystävyyden saavuttamiseen.
En ole koskaan toiminut Britannian etujen vastaisesti...
Miksi tämä sota lännessä pitäisi käydä?"
WILFREDIN PYSÄYTTÄMINEN
Liittoutuneet suunnittelivat tunkeutuvansa Norjaan ja Ruotsiin,
hyökkäävät katkaisemaan Saksan rautamalmivarat Ruotsista
louhimalla laittomasti Norjan vesiä,
ja sitten miehitti tärkeän norjalaisen Narvikin sataman.
8. huhtikuuta 1940
Britannia loukkasi Norjan puolueettomuutta louhimalla Norjan vesiä.
Suunnitelmia tehtiin myös toimipisteen rakentamisesta Tanskaan,
Saksan neutraali naapuri pohjoisessa.
Näitä liittoutuneiden suunnitelmia kutsuttiin "operaatio Wilfrediksi ja suunnitelmaksi R 4".
Norjalainen poliitikko nimeltä Vidkun Quisling
vahvisti näiden liittoutuneiden juonien olemassaolon.
Quisling oli palvellut armeijassa vuodesta 1911 20-luvun puoliväliin asti.
erikoistunut Venäjän asioihin.
Hän työskenteli Venäjällä ja näki bolshevikien pelaavan omakohtaisesti.
Vuonna 1929 hän palasi Norjaan ja toimi diplomaattina
ja myöhemmin kahden hallituksen puolustusministeri.
Vuonna 1930 hän kirjoitti "Venäjä ja me itsemme".
jossa hän puhui bolshevismin vaaroista.
Vuonna 1933 hän perusti kansalliskokoelman,
kansallisen yhtenäisyyden puolue pelastaa Norjan kommunismin uhalta.
Adolf Hitlerin 50-vuotispäivänä Quisling lähetti kortin
kiitti häntä Euroopan pelastamisesta bolshevismista ja juutalaisten herruudesta.
Hitler kertoi Quislingille:
"Teimme yhden ehdotuksen toisensa jälkeen briteille
Euroopan uudelleenjärjestelystä,
Huomaan nyt olevani pakotettu vastoin tahtoani taistelemaan tätä sotaa Britanniaa vastaan."
Saksaa kohtaan myötätuntoinen Quisling ei halunnut maataan
tulla taistelukentäksi, joten hän ilmoitti Hitlerille juonen
käymään sotaa kahdesta Skandinavian maasta.
Varhain aamulla 9. huhtikuuta 1940
Siksi Saksa käynnisti nopeasti Weserubung-operaation
ja tuli turvaamaan Tanskaa ja sitten Norjan Narvikin satamaa,
juuri ennen kuin britit saattoivat sijoittaa miinansa.
Tämä oli ennaltaehkäisevä toimenpide
suunniteltua liittoutuneiden operaatiota Wilfred ja Plan R 4 vastaan.
Siten Hitler esti Britanniaa käyttämästä Norjaa ja Tanskaa
Saksan merenkulun vastaisen toiminnan perustana.
Saksalaiset diplomaatit vakuuttivat rauhallisesti Skandinavian kansojen johdolle sen
Saksa ei pyri valloittamaan eikä sekaantumaan niiden sisäisiin asioihin.
Saksalaiset pudottivat Tanskan ylle lehtisiä, jotka selittivät heidän toimiaan,
tuomitsi Saksan vastaisen brittiläisen sodanlietsomisen ja propagandan
ja vakuutti tanskalaisille, että Saksa suojelisi heidän maataan.
Elämä rajoitetun Saksan miehityksen aikana jatkui ilman ongelmia
pohjoismaisille sodan aikana ja suurimmalle osalle pohjoismaisista
olivat iloisia siitä, että saksalaiset suojelivat heitä.
Hitlerin rauhanpyynnöt jätettiin toistuvasti huomiotta
koska brittiläiset ja ranskalaiset joukot olivat ryhmittyneet Pohjois-Ranskaan.
Suunnitelmista edetä itään kohti Saksaa keskusteltiin avoimesti
Belgian ja Hollannin kautta.
Toisena ennalta ehkäisevänä kansallisen itsepuolustuksen tekona
Saksa otti taistelun liittoutuneita vastaan ​​ennen kuin liittolaiset ehtivät hyökätä Saksaan
ja palauttaa hänelle toisen Versillesin sopimuksen.
Britannian ja Ranskan armeijat eivät olleet vertaansa vailla
uutta taktiikkaa nimeltä Blitzkrieg.
Isoon-Britanniaan ja Ranskaan,
jotka odottivat taistelua haudoissa kuten ensimmäisessä maailmansodassa,
tämä uusi saksalainen sotakone tuli yllätyksenä, jota he eivät voineet käsitellä.
Saksalaiset valtasivat nopeasti tärkeitä alueita ja resursseja,
joka ohitti ja loukussa liittolaiset Ranskan rannikolla.
Hitler hyökkäsi Kansainliiton jäsenmaihin Belgiaan ja Alankomaihin
strategisesta sijainnistaan ​​ja yhteistyöstä liittoutuneiden kanssa.
Alamaiden hallitukset olivat liittolaisten voimakkaan paineen alaisena
mahdollistaakseen turvallisen kulun suunnitellulle liittoutuneiden hyökkäykselle
Saksan maaseudulla.
Saksan hallitus julkaisi myöhemmin 50-sivuisen englanninkielisen lehden nimeltä
"liittoutuneiden juonittelut Alamaissa",
jossa kerrottiin yksityiskohtaisesti heidän yhteistyöstään liittoutuneiden kanssa,
selittää, miksi saksalaiset hyökkäsivät Alamaihin strategisesti.
Länsimainen lehdistö ja nykyajan historioitsijat
ovat pitäneet nämä syytökset salassa yleisöltä siitä lähtien.
juutalaisten omistama lehdistö sekä nykypäivän historiakirjat,
sen sijaan kuvata Blitziä
natsien Hollannin, Belgian ja Ranskan valloitus.
Churchillin kollega Alfred Duff Cooper sanoi:
"Sota kuolemaan kaikkia saksalaisia ​​vastaan".
Lordi Beaverbrook kirjoitti Frank Gannettille joulukuussa 1938:
"Juutalaiset jahtaavat pääministeri Chamberlainia.
He ahdistelevat häntä hirveästi...
Kaikki juutalaiset ovat häntä vastaan...
Heillä on täällä iso asema lehdistössä...
Olen järkyttynyt. Juutalaiset voivat ajaa meidät sotaan
ja heidän poliittinen vaikutusvaltansa vie meitä siihen suuntaan."
10. toukokuuta 1940 Chamberlain erosi
ja Winston Churchill nousi valtaan ilman kansan suostumusta.
Churchill syntyi 30. marraskuuta 1874.
Ison-Britannian aristokratiaan.
Hän liittyi armeijaan ja kirjoitti suosittuja kirjoja sotilasseikkailuistaan.
Churchill oli eugeniikan kannattaja ja otti käyttöön henkisen vajaatoiminnan
joka vaati henkisesti vammaisia
sulkea instituutioihin koko elämänsä ajan.
Vaikka hän alun perin halusi sterilisaatiota,
hän esitteli myös kansan budjetin, joka nosti varakkaiden veroja
sosiaalisten ohjelmien rahoittamiseksi.
Hän auttoi perustamaan maansa ensimmäisen vähimmäispalkan
ja työttömien eläkkeet.
Hän oli kansallisen vakuutuslain takana
josta maksettiin sairaus- ja työttömyysetuuksia.
Samana päivänä kun hän tuli valtaan,
Churchill hyökkäsi pieneen, neutraaliin Islantiin
hyökkäyksessä koodinimeltään Operation Fork.
Islanti oli neutraali maa, mutta sillä ei todellakaan näyttänyt olevan merkitystä.
Miehitys auttaisi varmistamaan brittien hallinnan Atlantilla.
Britit muuttivat nopeasti sisämaahan ja poistivat viestintäverkot
ja laskeutumispaikkojen varmistaminen.
Islannin hallitus vastusti puolueettomuutensa loukkaamista.
Islantilaiset poliisit halusivat pysäyttää brittien hyökkäyksen,
mutta myöhemmin he päättivät olla vastustamatta ylivoimaista brittiläistä joukkoa.
USA aikoi käyttää neutraalia Islantia
merivoimien tukikohtana Pohjois-Atlantilla.
Monet islantilaiset miehet lähtivät sen sijaan vapaaehtoisesti taistelemaan Waffen-SS:n puolesta.
24. toukokuuta 1940 Dunkerquessa Hitlerillä oli tilaisuus
vangita koko brittiarmeijan, mutta päätti olla tekemättä.
Sen sijaan hän antoi niin sanotun pysäytyskäskyn
ja viivästytti hyökkäystä kahdella päivällä jättäen Britannian aikaa
kaoottista evakuointia varten Dunkerquen satamasta,
toivoen, että britit lopulta laskeisivat aseensa
ja jotta he saisivat rauhan.
Melkein kaikki pitivät tätä rauhan eleenä.
Kaikki raskas tykistö, panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot
jäivät Ranskan rannoille.
Saksalainen kenraali von Blomberg Fritz sanoi pysäytyskäskystä:
"Sitten Hitler hämmästytti meidät puhumalla ihaillen Brittiläistä imperiumia,
sen olemassaolon välttämättömyydestä,
ja sivilisaatiosta, jonka Britannia oli tuonut maailmaan.
Hän vertasi Brittiläistä imperiumia katoliseen kirkkoon,
sanoivat, että ne ovat molemmat olennaisia ​​​​elementtejä maailman vakaudelle.
Hän sanoi, että kaikki mitä hän halusi Britannialta
oli, että hänen pitäisi tunnustaa Saksan asema mantereella.
Saksan siirtokuntien palauttaminen olisi toivottavaa, mutta ei välttämätöntä,
ja hän jopa tarjoutui tukemaan Britanniaa joukkojen avulla,
jos hän joutuisi vaikeuksiin missä tahansa."
Churchill oli nyt liian humalassa pitääkseen puheita itse.
Itse asiassa niin humalassa, että hän palkkasi näyttelijä Norman Shelleyn,
joka äänesti Nalle Puhia BBC:n lastentunnille matkiakseen häntä.
Hän piti kuuluisimmat radiopuheet 1900-luvun Britannian historiassa,
esiintyy Churchillinä ja huijasi kymmeniä miljoonia kuuntelijoita.
Kuuden viikon Saksan iskusodan jälkeen Pariisi oli Hitlerin oma.
Hitler ja marsalkka Petain tekivät rauhan.
Aselepo allekirjoitettiin samassa junavaunussa
jossa Saksa antautui ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Kun valtuuskunnat olivat valmiit, Hitler meni kotiin Berliiniin
jossa hänet toivotettiin kotiin kansallissankarina.
Ranskan siviilien elämä Pohjois-Ranskassa sujui rauhallisesti
väliaikaisen sota-ajan Saksan miehityksen aikana 1940-1944.
Saksalaisten miehittäjien tavat olivat moitteeton.
Monet ranskalaiset naiset jopa rakastuivat saksalaisiin sotilaisiin.
Samana päivänä Hitler ruotsalaisen kolmannen osapuolen kautta
esitti Britannialle uuden rauhantarjouksen.
Saksalaiset ottivat yhteyttä Britannian Ruotsin-suurlähettilään Victor Malletiin,
Ruotsin korkeimman oikeuden tuomarin Ekebergin kautta
jonka Hitlerin oikeudellinen neuvonantaja Ludwig Weissauer tuntee.
Hitlerin uusi rauhanehdotus oli seuraava:
Brittiläinen imperiumi säilyttää kaikki siirtomansa.
Saksan asemaa mantereella ei kyseenalaisteta.
Kaikki Välimerta koskevat kysymykset
ja sen Ranskan, Belgian ja Hollannin siirtokunnat ovat avoimia keskustelulle.
Puola. Puolan valtion on oltava olemassa.
Entiset Tšekkoslovakian valtiot pysyvät itsenäisinä,
mutta Saksan suojeluksessa.
Hitlerin rauhanehdotus ei vaatinut Isolta-Britannialta mitään
ja se tarkoittaa, että Saksan tällä hetkellä miehittämät osavaltiot vapautetaan,
koska Saksan miehitys oli vain väliaikainen
nykyisen sotatilanteen vuoksi.
Mutta ei. Winston Churchill ei ollut kiinnostunut rauhan tekemisestä.
Tämä tarjous hylättiin.
Churchillin ansiosta myös Saksan rauhanpyrkimykset Ruotsin kautta epäonnistuivat.
Iltapäivällä 25. toukokuuta 1940
Giuseppe Bastianini, Italian Lontoon-suurlähettiläs
pyysi tapaamista Britannian ulkoministerin Lord Halifaxin kanssa,
keskustella Italian puolueettomuudesta
ja Italian sovittelu liittoutuneiden ja Saksan välillä.
Bastianini paljasti, että tavoite Italian Benito Mussolini
oli neuvotella sovinto, joka ei olisi vain aselepo,
mutta suojelisi Euroopan rauhaa vuosisadan ajan.
Halifax vastasi siihen myönteisesti
ja vei idean Britannian sotakabinetille,
jossa hän teki yhteenvedon tapaamisestaan ​​Bastianinin kanssa
ja kehotti kollegoitaan harkitsemaan italialaista sovittelua.
Jälleen, Churchillillä ei olisi mitään siitä,
koska hän ei ollut kiinnostunut rauhan tekemisestä.
Churchill ei koskaan edes harkinnut Mussolinin tarjousta
välittäjänä Britannian ja Saksan välillä.
Asia kuoli lopulta.
Churchillin ansiosta myös Saksan rauhantarjoukset Italian kautta epäonnistuivat.
Rauhantarjousten hyväksymisen sijaan,
Churchill vastasi pelottamalla brittiläisiä
pelkoa levittäen tarinoita tulevasta Saksan kaasuhyökkäyksestä.
Kuukausi sen jälkeen, kun Englanti evakuoi Dunkerquen
ja akselin voitto Ranskaa vastaan,
Hitler ojensi kätensä viimeisen kerran
lopettaakseen merkityksettömän verenvuodatuksen.
Minulla oli tilaisuus puhua hänen kanssaan ilman muuta seuraa...
ja kerroin hänelle, että meillä on mahdollisuus hyökätä Lontooseen
ja Lontoo on sumun peitossa ja voimme lentää kaikella, mitä meillä on saatavilla,
(?) 52, kuten teimme Baselissa,
ja hän sanoi: "Lopeta, lopeta. En halua kuulla tätä.
Koko hyökkäys Englantiin on vastoin mielipidettäni, vastoin tahtoani.
Haluaisin, että voisin lopettaa sen.
Englannin väestö on niin korkealuokkaista
ja he ovat niin samanlaisia ​​kuin saksalaiset.
Inhoan taistella Englantia."
Kesäkuussa 1940 Hitler pudotti rauhanlehtisiä Lontoon ylle:
"Tällä hetkellä tunnen sen olevan velvollisuus omantuntoni edessä
vedota jälleen järkeen ja maalaisjärkeen
Isossa-Britanniassa yhtä paljon kuin muuallakin.
En näe mitään syytä, miksi tämän sodan pitäisi jatkua.
Olen surullinen, kun ajattelen uhrauksia, joita se vaatii.
Haluaisin välttää ne."
Pamfletteja ja puheita, joissa Hitler tarjosi rauhanehdotuksen
rauhan jälkeen ehdotukset eivät riittäneet.
Churchill ja hänen juutalaiset neuvonantajansa halusivat sotaa.
Hitler kävi myös läheistä kirjeenvaihtoa Mahatma Gandhin kanssa vuosina 1939-1940
ja he molemmat yrittävät saada liittoutuneiden voimat järkiinsä ja estää sodan.
Gandhi oli Hitlerin vilpitön ystävä.
Molemmat olivat samaa mieltä monissa asioissa.
He molemmat tulivat humanitaarisesta asemasta
ja tunnistivat pahan voiman, jota he kohtasivat.
Gandhi tiesi, että Hitler on viimeinen toivo rauhasta maailmassa.
"Rakas ystävä... Meillä ei ole epäilystäkään rohkeudestasi
tai omistautuminen isänmaallesi,
emmekä myöskään usko, että olet vastustajiesi kuvaama hirviö."
Tiedät ehdotuksistani Englannille.
Kaikki tavoitteeni olivat tehdä vilpitön
ja ystävällinen suhde brittiläisiin.
BRITANIAN TAISTELU
Adolf Hitler ei ollut koskaan halunnut sotaa Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan
ja jatkoi runsaiden rauhantarjousten lähettämistä.
Saksalaiset pysyivät passiivisina odottaessaan vastausta Britannialta.
Iso-Britanniassa oli jopa suuri rauhanliike kesällä 1940.
Toistuvia rauhankokouksia järjestettiin aivan Churchillin ikkunoiden ulkopuolella.
Noina päivinä mielenosoitukset saattoivat marssia Downing Streetillä ylöspäin
numero 10 ja seiso Churchillin ikkunan ulkopuolella ja huuda ja sano
"Olemme kyllästyneet sotaanne, haluamme rauhaa."
Ja se tapahtui, toistuvat mielenosoitukset hänen ikkunoidensa ulkopuolella.
Churchill tajusi, että hän tarvitsi tekosyyn tuhota Saksa,
koska Hitler ei halunnut tehdä pommi-iskuja Lontooseen.
Ei ollut muuta tapaa, jolla Churchill voisi ajaa amerikkalaisia ​​sotaan,
ellei hän voisi provosoida Hitleriä siihen.
Churchill selitti aikeensa Joe Kennedylle,
Yhdysvaltain suurlähettiläs, edesmenneen presidentin isä:
"Haluan, että saksalaiset alkavat pommittaa Lontoota mahdollisimman aikaisin,
koska tämä tuo amerikkalaiset sotaan, ja ennen kaikkea
se tekee lopun tälle hankalalle ja hankalalle rauhanliikkeelle
se on käynnissä omassa kabinetissani ja Britannian väestön keskuudessa."
On todistettu, että se oli Churchill, ei Hitler,
joka aloitti siviilien pommittamisen.
Geneven yleissopimuksen mukaan siviilien pommittaminen oli suuri sotarikos.
mutta Churchill tarkoituksella määräsi RAF:n tekemään sen joka tapauksessa.
Valheen sodan hiljaisuus päättyi 11. toukokuuta 1940,
seuraavana päivänä Churchillistä pääministeriksi.
Kun hän aloitti välittömästi ilmasodan Saksan kaupunkeja vastaan,
alkaen Freiburgista,
Britannian kuninkaalliset ilmavoimat määrättiin pommittamaan siviilialueita.
Seuraavana päivänä hän aloitti ensimmäiset hyökkäyksensä kuljetuskohteita vastaan
Saksan teollisessa Ruhrin laaksossa, mukaan lukien Köln.
Toukokuussa M�nchengladbach, Gelsenkirchen, Hampuri, Bremen,
Esseniin, Duisburgiin, D�sseldorfiin ja Hannoveriin hyökättiin.
Kesäkuussa hyökkäyksiä tehtiin Dortmundiin, Mannheimiin, Frankfurtiin ja Bochumiin.
3. heinäkuuta 1940 brittiläiset sotalaivat hyökkäsivät Ranskan laivastoyksiköitä vastaan
Pohjois-Afrikan satamakaupungissa Oranissa, jotta se ei joutuisi saksalaisten käsiin.
Churchill oli selvästi osoittanut, ettei hän halunnut rauhaa.
Sitten Churchill määräsi ratsioita Berliiniin,
joka jatkui seuraavat 7 tai 10 päivää.
Hitler ei vastannut.
Ei ensimmäiseen ratsastukseen, ei toiseen, ei kolmanteen tai neljänteen.
Tosin yhä vihaisemmaksi ja vihaisemmaksi.
Syyskuun 4. päivänä Hitler piti kuuluisan puheen Sportspalastissa.
(?) suurin lauma, kymmeniä tuhansia, valittu yleisö.
Hän piti puheen, jossa hän sanoi tämän hullun Lontoossa,
hän yrittää nyt provosoida meitä, jos niin päätämme, (?)
jos hän pudottaa 10 tonnia pommeja, palaamme takaisin ja pudotamme 100.
Jos hän pudottaa 100 tonnia pommeja kaupunkeillemme,
Voin palata ja pudottaa tuhat tonnia, ja jonain päivänä aion, jonain päivänä...
Jos he tulevat ja tuhoavat sen, he voivat tuhota kaupunkimme, hän sanoi:
"Hiivon heidän kaupunkinsa � ausradieren � pois heidän kaupunkinsa."
Erittäin kuuluisa puhe.
Tätä Churchill odotti...
Aivan seuraavana päivänä, 5. syyskuuta, Berliiniin tehtiin massiivinen hyökkäys.
Lopulta 6. syyskuuta, kirkas päivä sinä iltapäivänä,
Englanti... Lontoon väestö kuuli askeleen
lähestyvistä saksalaisista pommikoneista, jotka tulevat kaupunkeihin...
Ja sinä iltapäivänä 6. syyskuuta 1940, Blitzin alku,
6 000 lontoolaista kuoli, haavoittui ja loukkaantui tällä alueella.
Mitä Churchill halusi. Se on päinvastoin kuin Hitler halusi.
Nyt Churchill oli huijannut hänet liikkeelle, jota hän ei koskaan halunnut tehdä.
Churchillin tahallisen provokaation seurauksena
raivoissaan Hitler kosti lopulta ja alkoi pommittaa telakoita Lontoossa,
Lontoon East Endissä. Lopuksi Lontoon City
ja West Endissä 6. ja 7. marraskuuta 1940.
Syyskuussa 1940 pommi-iskussa kuoli 7 000 lontoolaista.
16. syyskuuta 1940 Winston Churchillin käskystä,
britit päästivät valloilleen 100 000 räjähdysherkkää pommia
ja 14 000 tulipommia ensimmäisissä tarkoituksellisissa terrori-iskuissa
Mannheimin siviilipiireistä.
Apulaisfhrer, Rudolf Hess, oli Hitlerin oikea käsi ja pitkäaikainen ystävä.
Hän oli Saksan toinen komentaja.
Hän oli se kaveri, joka kirjoitti sanelun Hitlerin "Mein Kampfiin".
Vuonna 1940 Hitler pyysi Hessiä ottamaan yhteyttä englantilaisiin ystäviinsa
ja kerro heille tai kenelle tahansa äänestäjälle, että Saksa etsi vain rauhaa.
Hän sanoo yksityisesti Rudolf Hessille:
"Teillä on näitä aristokraattisia ystäviäsi Englannissa, joista puhut aina.
Etkö voi ottaa heihin yhteyttä jollain tavalla?
Kerro heille, ettemme halua mitään briteiltä,
että haluamme vain rauhaa (?) lopettaa sodan.
Etkö voi välittää tätä viestiä brittiläisille jotenkin?
onko sinulla näitä kontakteja?" Mutta Hitler sanoi tämän Rudolph Hessille:
"Sinulla on näitä ystäviä Britanniassa, nyt voit varmasti ottaa heihin yhteyttä.
Kerro briteille, ettemme halua mitään."
Hänen rauhantarjouksensa oli seuraava:
Hitler on valmis vetämään joukot Ranskasta,
Alankomaat, Belgia, Puola ja jopa Tšekkoslovakia.
Hän halusi myös Britannian suostumuksen
saada vapaat kädet idässä kukistaa kommunismi.
Hän halusi myös entiset Saksan alueet takaisin.
Lisäksi Hitler tarjosi sitä saksalaiselle Wehrmachtille
suojelisi Brittiläistä imperiumia, jos joku vihollinen uhkaisi sitä.
Toukokuussa 1941 Hess lensi yksintehtävässä
hänen Messerschmitt Bf 110 Skotlannin yli.
Aikana, jolloin Saksa voitti sodan,
hän hyppäsi laskuvarjolla kantaen vielä yhden rauhantarjouksen Britannialle.
Hess puhui sujuvasti englantia ja yritti tavata
Hänen mielestään brittiläisten rauhanaktivistien kanssa
ja olla yhteydessä Hamiltonin herttuaan,
joiden kanssa Hess on ystävystynyt aiemmin vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa.
Hän halusi vakuuttaa brittiystävänsä Saksan vilpittömästä rauhanhalusta.
Sen sijaan hän joutui Churchillin käsiin ja pidätettiin.
Winston Churchill tietysti
kieltäytyi suostumasta Hessin tarjoamaan Hitlerin rauhansopimukseen.
Churchill sen sijaan vangitsi hänet elinkautiseksi
ja lopetti Hessin epätoivoisen rauhantehtävän.
Churchill kieltäytyi kaikista rauhantarjouksista ja piti ne yleisöltä.
Hessiä pidettiin eristyssellissä sodan ajan,
Churchillin käskystä piilottaa kuka oli sodan todellinen sodanlietsoja.
Hallituksen salaiset asiakirjat paljastivat, että britit
sai yli kaksi tusinaa rauhantarjousta vuosina 1939-1941.
Varsinkin syyskuussa 1939, lokakuussa 1939,
heinäkuuta 1940, Ranskan kukistumisen jälkeen, tammikuu 1941 jne.
Rauhantarjoukset putosivat kuuroille korville, sillä Churchillillä ei olisi ollut mitään niistä.
Sen sijaan hän tekisi kaikkensa vetääkseen USA:n sotaan.
Sodanliettäjät löytäisivät muita keinoja jatkaa sotaa. JULISTAA SODAN HITLERILLE JA KIELÄI KYSINÄT RAUHATARJOUKSET
Olin tietysti hyvin surullinen, koska olin tehnyt kaikkeni estääkseni sodan.
Hiljattain Sven Hedin julkaisi kirjan, jossa
lainaa nyt ilahduttavan sanaa puolalaisille tarjouksestani
joka välitettiin tuolloin englannin kautta.
Täytyy sanoa, että minusta tuntui todella kylmältä
kun luin tämän tarjouksen äskettäin uudelleen.
Sen perusteella, mitä tiedän siitä lähtien,
koska jos tämä tarjous olisi tuolloin hyväksytty,
silloin Danzig olisi varmasti saksalainen,
mutta muun osalta kaikki olisi muistuttanut entisellään,
olisimme omistautuneet yhteiskunnallisiin tehtäviimme, olisimme tehneet töitä,
olisimme kaunistaneet kaupunkejamme, olisimme rakentaneet asuinalueita,
olisimme saaneet tiemme kuntoon, olisimme perustaneet kouluja.
Olisimme rakentaneet todellisen kansallissosialistisen valtion.
Ja nyt se on tullut sotaan.
Olen tehnyt täällä kaiken, minkä voin.
Kaikki mitä ihminen voi tehdä,
lähes itsensä alenemiseen asti sen välttämiseksi.
Tein tarjouksen englantilaisille.
Konsultoin heidän diplomaattiaan täällä ja pyysin heitä olemaan järkeviä.
Mutta mitään ei voitu tehdä.
He halusivat sotaa, eivätkä he yrittäneet naamioida sitä.
Seitsemän vuoden ajan Churchill on julistanut: "Haluan sodan!"
Olen pahoillani, että näiden kansojen on taisteltava toisiaan vastaan,
jonka halusin niin kovasti tuoda yhteen.
Fhrer... Adolf Hitler.
"Miksi emme voi iskeä takaisin!? Miksi meidän täytyy ottaa se?"
Jouduin vuosien ajan pakottamaan heidät toistuvasti laillisiksi.
Mutta älä usko, että se ei saa sydäntäni tuntemaan
kuin purskahtaisin vihasta kuullessani näistä ilmaiskuista.
Tiedät, etten tehnyt niitä asioita kuukausiin.
En antanut yhtään pommia pudottaa Pariisin kaupunkiin.
Ennen kuin hyökkäsimme Varsovaan, pyysin antautumaan viisi kertaa,
Minulta on aina evätty.
Pyysin, että ainakin naiset ja lapset lähetetään ulos.
Edes aselevon lippua kantavaa upseeria ei vastaanotettu.
Kaikki kiellettiin, ja vasta sitten tein päätöksen
tehdä mitä jokainen sotalaki sallii.
Kun englantilaiset alkoivat pudottaa pommejaan,
Odotin kolme ja puoli kuukautta enkä tehnyt mitään.
Odotin yksinkertaisesti ajatellen, että ehkä he vielä tulisivat järkiinsä.
Se osoittautui toisin.
Usko minua, se ei ole erilainen tänään.
Ja nyt minun Volksgenossen, nämä uhraukset (ovat) vaikeita yksilölle;
vaimolle, joka menetti miehensä ja hänen kanssaan kalleimman omaisuutensa;
ja sama koskee lasta, joka on menettänyt isänsä.
Äiti, joka menetti lapsensa,
tai morsian tai rakastaja, jonka täytyi päästää itsensä irti, jotta hän ei koskaan näkisi heitä enää.
He kaikki ovat tehneet suuria uhrauksia.
Ymmärtäköön jokainen saksalainen, että näiden miesten uhraus on sen arvoinen
ei vähempää kuin ne, jotka toinen ihminen joutuu tekemään tulevaisuudessa.
Lapsen synnyttävän naisen uhri tämän kansan puolesta
on sama kuin kansaansa puolustavan miehen.
Lukemattomat miljoonat kaatuivat taistelukentälle tämän puolesta, saksalaiset,
vuosisatojen, jopa vuosituhansien aikana.
Miljoonat muut ovat vuodattaneet vertaan sen vuoksi.
Ojensin käteni usein - turhaan.
He halusivat tämän taistelun; nyt he saavat sen.
Saksalainen Volk näkee tämän taistelun loppuun asti.
Saksalainen Volk haluaa vihdoinkin rauhan.
Se haluaa rauhaa, joka sallii sen toimia ja joka ei salli
kansainväliset roistot kiihottamaan meitä vastaan ​​muiden kansojen keskuudessa.
Nämä ovat tuholaisia, jotka tienaavat omaisuutensa sodan kautta.
Minulla ei ole mitään syytä käydä sotaa aineellisista syistä.
Meille se on vain surullinen yritys; se ryöstää meidät, saksalainen Volk
ja koko yhteisö, niin paljon aikaa ja ihmisvoimaa.
Minulla ei ole aseteollisuuden osakkeita.
En tienaa tässä taistelussa mitään.
Olisin iloinen, jos voisimme taas työskennellä samalla tavalla kuin työskentelin Volkilleni.
Mutta nämä kansainväliset sotarikolliset
ovat samalla aseteollisuuden suurimpia mustan markkinoijia.
He omistavat tehtaita, he tekevät liiketoimintaa.
He ovat samoja ihmisiä, joita meillä oli täällä Saksassa aiemmin.
En halua käydä sotaa,
mutta jos se pakotetaan minuun, niin teen sen viimeiseen hengenvetoon asti.
Voin maksaa sen tänään, koska tiedän, että koko saksalainen Volk seisoo takanani.
Kun tämä sota on ohi, Saksa aloittaa suuren hankkeen.
"Nouse" -huuto kaikuu läpi Saksan maiden!
Sitten saksalainen Volk...
luopuu tykkien tuotannosta
ja aloittaa rauhantyöt ja jälleenrakennustyöt massamiljoonien hyväksi!
KANSAINVÄLINEN KLIKKI
Ensimmäisellä toimikaudellaan 1933
Presidentti Franklin Roosevelt normalisoi suhteet kommunisteihin
ja Neuvostoliitto sai diplomaattisen tunnustuksen.
Juutalainen William Christian Bullitt
Hänestä tehtiin Yhdysvaltain ensimmäinen hallituksen suurlähettiläs.
Bullitt nimitettiin myöhemmin Ranskan suurlähettilääksi.
32. asteen vapaamuurari, presidentti Franklin Roosevelt,
ehdotti kaiken näkevän silmän ja pyramidin lisäämistä dollarin seteliin.
Roosevelt ylisti myös avoimesti kommunismia.
"Venäjällä on paljon parempi tilanne ja maailma on turvallisempi Venäjän kanssa
kommunismin kuin tsaarien aikana. Stalin on loistava johtaja."
Federal Reserve Systemin ja sen yksityisten omistajien määräyksestä,
5. huhtikuuta 1933 Franklin D. Roosevelt antoi presidentin käskyn 6102,
joka vaati kaikkia amerikkalaisia ​​toimittamaan kaikki kultakolikot, kultaharkot
ja kultatodistukset paikalliselle Federal Reserve Bankille.
Kaikille rikkojille määrätään jopa 10 000 dollarin sakko,
vankeustuomio enintään kymmenen vuotta tai molemmat tämän määräyksen tietoisesta rikkomisesta.
Siitä lähtien jokainen Yhdysvaltain kansalainen on velkaantunut syntymästään asti
ja se on yksityisomistuksessa olevan Federal Reserve Systemin omaisuutta.
1933, ja se oli vuosi, marraskuussa, jolloin Franklin Roosevelt
Ensimmäisellä toimikaudellaan, tunnusti Neuvostoliiton, normalisoi suhteet.
No, tämä oli jo käynnissä.
Meillä oli jo soluttautuminen Neuvostoliiton ohjaamana,
kommunistisen puolueen johtama.
Ja se, minkä löysin jossain vaiheessa tutkimuksessani oli, että
jatkaakseen tätä liittoa,
jatkaa suhteita Neuvostoliittoon,
josta tuli todella pakkomielle Amerikan hallituksille siitä päivästä lähtien,
Yhdysvaltain hallituksen oli opittava valehtelemaan ihmisille
ja kerro meille valheita kommunismista, kerro meille valheita Stalinista,
kerro meille valheita Neuvostoliitosta.
Malcolm Muggeridge saapui Neuvostoliittoon vuonna 1932.
Hän oli yksi harvoista toimittajista
raportoimaan maaseudun todellisista oloista.
Jokaisesta ilmestyneestä nälänhätää käsittelevästä artikkelista
kaksi julkaistiin kielsi sen olemassaolon.
Muggeridge muistaa Moskovan vaikutusvaltaisimman kirjeenvaihtajan
oli Walter Duranty, Pulitzer-palkittu toimittaja
New York Timesille.
New York Times on juutalaisten omistuksessa ja ensimmäisen ja toisen holodomorin aikana
sen omistaja ja kustantaja oli juutalainen Adolph Ochs.
Duranty meni naimisiin myös juutalaisen Jane Cheronin kanssa pian ensimmäisen holodomorin jälkeen.
Hän ei ollut suurin ??? Moskovan toimittajien joukossa,
mutta hän oli suurin??? yhdestäkään toimittajasta, jonka olen koskaan tavannut
15 vuoden journalismin aikana.
Ja meillä oli tapana ihmetellä, onko
viranomaisilla ei ollut minkäänlaista valtaa häneen,
koska hän pelasi niin täydellisesti heidän peliään.
Toimittaja Joseph Alsop väitti näin
"Durant oli loistava KGB-agentti ja valehteli kuin sotilas."
Kun puhuttiin nälänhädästä, suuresta nälänhädästä Ukrainassa,
silloin hänen raporttinsa oli erityisen häpeällistä,
koska hän kielsi nälänhädän.
Neuvostoliitot todella myöntävät Durantylle luvan kiertää Ukrainaa ilman saattajaa.
Hän raportoi The Timesissa, että kaikki puhe nälänhädästä on nyt naurettavaa.
Britannian ulkoministeriön asiakirjat paljastivat kuitenkin
että yksityisissä keskusteluissa Britannian suurlähetystössä,
Durantyn mukaan jopa 10 miljoonaa ihmistä on kuollut.
Kun he keskustelivat kysymyksestä Neuvostoliiton tunnustamisesta,
Yhdysvaltojen hallitus tunnustaa Neuvostoliiton,
Durantyn artikkeleita pidettiin erittäin arvokkaina todisteina
tunnustuksen puolella.
Duranty oli läsnä punaisen terrorin aikana, joka huipentui pakotettuun nälänhätään Venäjällä,
ensimmäinen holodomor 1921-23 ja myös toinen holodomor 1932-33.
Silti sionistien miehittämä Yhdysvaltain hallitus oli innokas hyväksymään hänen kertomuksensa
tunnustaakseen juutalaisten bolshevikkien murhaajahallinnon.
Ja luulen, että tässä on jollain tapaa kaksoisstandardien nousu.
Uskon, että näemme lopulta myös moraalisen relativismin nousun,
kulttuurirelativismi, nämä epäkohdat, joita näemme kulttuurissamme tänään,
Uskon, että heidän juurensa ovat tässä suhteessa, joten aloitan...
heti alussa, koska mielestäni se oli niin tärkeää.
16. marraskuuta 1933, päivä, jolloin tunnustimme Neuvostoliiton.
Tämä oli hyvin outoa,
kun otetaan huomioon bolshevikkihallituksen saapuminen.
Mitä tulee ruumiinmäärään, niinä varhaisina vallankumouksellisina vuosina
Neuvostoliitto, uusi bolshevikkien salainen poliisi
teloitettiin ilman oikeudenkäyntiä yli 1000 ihmistä kuukaudessa.
Myöhemmin 1930-luvulla
Stalin tappoi kymmeniä tuhansia ihmisiä kuukaudessa,
ja silti Yhdysvallat ryntäsi liittoumaan,
ryntäsi tunnustamaan Rooseveltin johtaman Neuvostoliiton hallituksen,
toisen maailmansodan aikana, ryntäsi tähän liittoumaan.
Sekä Britannian että Yhdysvaltojen hallitus
kommunististen johtavien juutalaisten ja Neuvostoliiton soluttautuneiden soluttautuneet niihin voimakkaasti.
Sekä Britannian että Amerikan poliittiset johtajat
olivat kommunistisen viidennen kolonnin hallitsevan vaikutuksen alaisia.
Sekä Roosevelt että Churchill olivat ympäröineet itsensä juutalaisilla neuvonantajilla
ja luottivat juutalaisten rahoihin tukeakseen virkakampanjoitaan.
Juutalaiset hallitsivat siis täysin yleistä mielipidettä molemmissa maissa.
Myöhemmin opimme ja vahvistimme arkiston avaamisen jälkeen
Neuvostoliiton hajoamisesta 1991,
opimme myöhemmin monia näistä
Yhdysvaltain hallituksen korkeita virkamiehiä
työskentelivät Stalinille, he olivat Neuvostoliiton agentteja.
Jotkut kommunistisista juutalaisista, jotka olivat soluttautuneet Yhdysvaltain hallitukseen
ympäröivä Roosevelt mukana: Bernard Baruch, Felix Frankfurter,
David Lilienthal, David Niles, Louis Brandeis, Samuel Rosenman,
Henry Morgenthau Jr., Benjamin Cohen, rabbi Stephen Wise, Francis Perkins,
Sidney Hillman, Herbert H. Lehman, Jessie Strauss, Harold Laski,
Charles Wyzanski, Samuel Untermeyer, Edward Filene, David Dubinsky,
Mordecai Ezekiel, Abe Fortas, Isador Lubin, Harry Dexter White,
David Weintraub, Nathan Silvermaster, Harold Glasser, Irving Caplet,
Salman Adler, Benjamin Cardozo, Anna Rosenberg,
ja lukuisia muita.
Nämä kommunistisiin suuntautuviin juutalaiset pohjimmiltaan toimivat
Neuvostoliiton agentteina Yhdysvaltain hallituksessa.
Kuten juutalainen historioitsija Lucy Dawidowicz totesi:
"Roosevelt itse tuli lähipiiriinsä
enemmän juutalaisia ​​kuin kukaan muu presidentti ennen tai jälkeen häntä."
Winston Churchill ei itse ollut parempi.
Churchillin äiti oli juutalainen ja
tästä on kerrottu eräässä Jerusalemin sanomalehdessä, luulisin muutama kuukausi sitten.
Tutkin ilmeisesti sitä, mitä hänellä oli
Juutalaista verta äidin sukupuussa.
Todella mielenkiintoista. En usko, että Churchill oli tietoinen tästä tosiasiasta.
Hän ei koskaan maininnut sitä,
mutta mitä mielenkiintoista on hänen suhteissaan juutalaisyhteisöön,
joita aion käsitellä tässä hieman yksityiskohtaisesti...
kaksi mielenkiintoista perusaluetta Churchillin uralla,
aika, jolloin hän oli niin sanotussa erämaassa,
kun hän erosi Stanley Baldwinin kabinetista ministerinä,
ja seuraavat 10 vuotta vuoteen 1939 asti hän oli poissa virastaan.
Poissa toimistosta ollenkaan. Hän oli vain kansanedustaja.
Joten hänellä oli vain kansanedustajan palkka
ja hänen melko säälittävät tulonsa toimittajana,
mutta jollain tapaa hän onnistuu elättämään valtavan maatilan,
joiden tukeminen kaikkien puutarhureiden kanssa maksoi erittäin suuren summan rahaa
ja lastentarhat ja lastenhoitajat ja kokit ja taloudenhoitajat,
ja kaikki muu. Hänellä oli joskus 20 tai 30 hengen yksityinen henkilökunta.
Kaikki saivat tukea hänen palkastaan ​​kansanedustajana,
joka oli tuolloin 500 puntaa vuodessa. 750 dollaria vuodessa.
tai oikeastaan ​​2 000 dollaria, koska mielestäni tuolloin se oli 4 dollaria paunaan.
Miten hän teki sen? No, vastaus on, että vuodesta 1936 eteenpäin
hänet rahoitti pieni salainen painostusryhmä nimeltä "The Focus".
Et löydä paljoa viittausta "The Focus" -kirjoihin historiankirjoista,
mutta se oli varmasti olemassa ja tiedostoja on useita
Churchillin "The Focusta" koskevista yksityisistä papereista...
"The Focus" oli ehkä 30 tai 40 johtavan brittiläisen teollisuusyrityksen ryhmä
sekä pankkiirit ja entiset poliitikot
joka päätti, että Churchillin kannattaisi pitää pystyssä...
ja he rahoittivat häntä.
He eivät olleet kaikki juutalaisia, he olivat pääasiassa juutalaisia,
mutta he ovat myös vasemmistolaisia ​​sosialisteja
ja vasemmistolaiset konservatiiviset parlamentin jäsenet,
jotka kaikki päättivät pitää hänet pinnalla.
Heinäkuussa 1936 brittiläisen...
Shell Petroleum Companysta
kirjoitti Churchillille 40 000 punnan suuruisen shekin,
joka nykypäivän rahalla olisi luultavasti noin 700 000 dollaria...
ja antoi sen hänelle lahjaksi.
Hän oli juutalainen.
Se oli juutalainen lahja Churchillille
ja tarkoitus oli, että Churchill... he ostivat hänet.
Hänestä tuli "Pied Piper (Hamelin)" siitä hetkestä lähtien.
Ja se, joka maksaa piiputtajalle, soittaa sävelmän.
Jos katsot tapahtumia sellaisina kuin ne todella tapahtuivat vuoteen 1936 asti,
Hän tuskin mainitsi Saksaa puheissaan ja kirjoituksissaan.
Muut asiat olivat tärkeämpiä.
Vuodesta 1936 lähtien hän alkoi lyödä natsi-, Saksanvastaista rumpua...
ja tuohon aikaan Britanniassa vallitsi paljon saksalaismielisiä tunteita,
todistajana Windsorin herttuan... kuninkaan käytös.
Kuningas Edward...
Kuningas Edward VIII, joka hallitsi vain alle vuoden,
isänsä kuoleman jälkeen oli erittäin saksa- ja Hitler-mielinen ja itse asiassa...
tuli erittäin hyvin toimeen Adolf Hitlerin kanssa, kun hän vieraili Saksassa myöhemmin vuonna 1937.
Sama aula pakotti hänet luopumaan kruunusta,
mutta tämä aula rahoitti Churchilliä vuodesta 1936 lähtien
ja joka lopulta ohjasi ja suunnitteli
hänen esittelynsä hallitukseen vuonna 1939...
ja lopulta hänen siirtymisensä pääministeriksi vuonna 1940.
Hän taisteli sotaa...
josta Britannialla ei ollut todellista kiinnostusta.
Olen toistuvasti sanonut tämän.
Mikä tahansa looginen käsitys toisesta maailmansodasta nyt, 50 vuoden jälkeen,
huutaa korkeaan taivaaseen...
kun näemme aivan selvästi, että meidän olisi pitänyt sanoa...
meidän olisi pitänyt sanoa puolalaisille vuonna 1939:
"Sinulla on ongelma saksalaisten kanssa, selvitä se itse."
Meidän olisi pitänyt sanoa juutalaisille:
"Sinulla on ongelma natsejen kanssa, selvitä se itse."
Se ei ole Britannian ja Brittiläisen imperiumin huoli.
Meillä on muita kaloja paistettavaksi. Se meidän olisi pitänyt sanoa.
Valitettavasti Churchill oli näiden ihmisten omistuksessa
eikä hänellä ollut vaihtoehtoa.
Joten vuonna 1940, jolloin meillä oli valinnanvara
hyväksyä meille esitetty erittäin antelias rauhantarjous,
joka on piilotettu historiankirjoista,
saksalaisten toimesta tai täysin järjettömässä sodassa siitä eteenpäin,
Churchill kääntyi väärään suuntaan ja teki Britannian konkurssiin
ja tuhosi Brittiläisen imperiumin.
Sanoin tämän ensimmäisen kerran kirjassani "Churchill's War" vuonna 1987,
ja nyt viisi muuta suurta historioitsijaa, jotka sanoivat saman asian.
Tästä on nyt tullut tunnetuksi revisionistinen historian linja
toisesta maailmansodasta, ja minä olen se, joka avasi sen polun,
saada ihmiset ajattelemaan mahdottomia,
tarkastelemme vaihtoehtoista reittiä, jonka olisimme voineet valita vuonna 1940.
Vuonna 1941, tämän lopettamiseksi, siitä tulee todella mielenkiintoista,
koska Weizmann-paperit, jotka ovat Chaim Weizmannin paperit,
joka oli Israelin valtion ensimmäinen presidentti.
Ja hän oli kansainvälisen sionistisen liikkeen johtaja
koko toisen maailmansodan ajan.
Weizmannin arkistot, typerästi tai viisaasti,
antoi minulle täydellisen pääsyn kaikkeen Weizmannin kirjeenvaihtoon Churchillin kanssa.
Ja Weizmann-arkistossa kaikki Churchillin kirjeenvaihto Weizmannin kanssa
koko sotavuosien ja ennen (?) maailmansotaa,
ja kaikki hänen muistiinpanonsa tapaamisistaan ​​Churchillin kanssa.
Mainitsen tässä vain yhden niistä kirjeistä.
Se on sionistisen liikkeen johtajan Chaim Weizmannin kirjoittama kirje...
asui tuolloin Yhdysvalloissa, Winston Churchillille syyskuussa 1941,
kolme kuukautta ennen Pearl Harboria,
kun Churchill yrittää kiihkeästi saada Yhdysvaltoja sotaan,
koska se on hänen ainoa pelastus.
Ja Weizmann kirjoittaa Churchillille kirjeen, jossa hän sanoo
"Herra pääministeri, ellet anna meille mitä haluamme,
joka on juutalaisen armeijan luominen Lähi-itään,
omalla arsenaalillamme ja omilla aseillamme,
ja oma univormumme ja oma lippumme,
ellet anna meille mitä haluamme,
niin et voi voittaa meitä.
Ja anna minun kertoa, mitä teemme, jos myönnät meille sen, mitä haluamme.
Jos täytät meille toiveemme,
sitten toimimme puolestasi Yhdysvalloissa.
Ja muistakaa, herra Churchill", hän kirjoittaa kirjeessään, "muista...
olemme ainoa voimakas yhtenäinen blokki Yhdysvalloissa
joka tukee vahvasti Britannian asiaa tässä sodassa, syyskuussa 1941.
Kaikki muut ovat pohjimmiltaan isolasionisteja.
Olemme ainoa yhtenäinen etninen ryhmä, joka tukee lujasti Britannian asiaa.
Olemme ainoat ihmiset, jotka pystyvät tuomaan Yhdysvallat tähän sotaan.
Teimme sen viime sodassa ja voimme tehdä sen uudelleen."
Churchillistä tuli tämän salaisen ryhmän pakana-keulahahmo.
Churchillin ympärillä oleviin kommunistisiin ja sionistisiin juutalaisiin kuului Sir Robert Mond,
Sir Robert Waley Cohen ja Bernard Baruch.
Sekä Rooseveltistä että Churchillistä tuli pakanan keulahahmot
kansainvälisessä juutalaisten sodassa Saksaa vastaan.
Britannian pääministeri Neville Chamberlain
kertoi Yhdysvaltain Britannian-suurlähettiläälle Joseph P. Kennedylle, että:
"Amerikka ja maailman juutalaiset olivat pakottaneet Englannin sotaan."
Juutalainen aikakauslehti Sentinel of Chicago, 8. lokakuuta 1940, sanoi:
"Kun kansallissosialistit ja heidän ystävänsä itkevät tai kuiskaavat
että tämä sota on juutalaisten aiheuttama, he ovat täysin oikeassa."
Churchill lähti Lontoosta tapaamaan Rooseveltia Quebecin konferenssiin
myöhään kesällä 1943.
Toimittaja kysyi, aikovatko he tarjota rauhanehtoja Saksalle.
Churchill vastasi nopeasti:
"Taivas, ei. He hyväksyisivät heti."
Jälleen vuoden 1944 kirjeessä liittolaiselleen,
joukkomurhaaja bolshevikki Joe Stalin,
Churchill vahvistaa Hitlerin anteliaiden rauhanehdotusten kiistattoman todellisuuden.
"Emme koskaan ajatellut rauhaa,
ei edes sinä vuonna, jolloin olimme täysin eristyksissä
ja olisi voinut tehdä rauhan ilman vakavaa haittaa Brittiläiselle imperiumille,
ja laajasti omalla kustannuksellasi.
Miksi meidän pitäisi ajatella sitä nyt,
kun meidän kolmen voitto lähestyy?"
KYLLÄ, SAKSA OLI SILLOIN DEMOKRATIA, ENNEN MEIDÄT
JA MEIDÄT ON ryöstetty, puristettuna ja kuivattuina
EI...
MITÄ DEMOKRATIA TAI AUTORITAARINEN VALTIO TARKOITTAA NILLE KANSAINVÄLISILLE HYEENOILLE?
HE EIVÄT välitä MITÄÄN! HEITÄ KIINNOSTAA VAIN YKSI ASIA
OLETKO VALMIS TULEMAAN ryöstetyksi?
KYLLÄ VAI EI?
OLETKO SINÄ RIIDEN TYHMÄ PYSYTÄÄN HILJAISESTI PROSESSINSA?
KYLLÄ VAI EI?
JA, KUN DEMOKRATIA ON RIITTÄVÄN TYHMÄ
ÄLÄ SEISTÄ, NIIN SE ON HYVÄÄ!
MUTTA KUN AUTORITAARINEN VALTIO JULISTAA
"ÄLÄ RÖÖTÄ IHMISEMME ENÄÄN...
"EI SISÄLLÄ EIKÄ ULKOPUOLESTA! SIIN SE ON PAHAA."
TODELLISESSA RAHA SÄÄTTÄÄ NÄISSÄ MAISSA
HE PUHUVAT LEIDINVAPAUDESTA,
KUN TODELLA KAIKKI NÄILLÄ SANOMALEHDILLÄ ON YKSI OMISTAJA
JA OMISTAJA ON JOKA TAPAUKSESSA SPONSORI (JOUKKOMEDIA)
TÄMÄ LEHDISTÖ MUOKAA SITTEN YLEISÖN MIELIPITEEN
NÄILLÄ POLIITTISILLA PUOLUEILLA EI OLE MITÄÄN EROT
KUIN ENNEN MEILLÄ
TUNTAT JO VANHAT POLITISET PUOLUET
NE OLI KAIKKI SAMALLA
SITÄ IHMISTEN TÄYTYY ERITYISESTI NÄISSÄ MAISSA AJATTELUA
VAPAUDESTA JA VARALTA...
IHMISILLE PITÄÄ OLELLA ERITTÄIN MUKAVA ELÄMÄ
MUTTA ON päinvastoin
NÄISSÄ MAISESSA, ns. "DEMOKRATIOISSA"
IHMISET EIVÄT OLE KUINKAAN OLE HUOMIOON PÄÄKOHDISTUS
MILLÄ TODELLA ON TÄRKEÄÄ
ONKO TÄMÄN "DEMOKRATIALUOKJIEN" RYHMÄN OLEMASSA
SE ON MUUTMAN SATAN OLEMASSAOLOA
JÄTTIKAPITALISTISTA
KUKA OMISTAVAT KAIKKI TEHDAT JA OSAKKEET
JA KUKA LOPPUJEN JOHTAA IHMISIA
HE EIVÄT OLE KIINNOSTUNUT SUUREISTA IHMISMASSA
JUUTALAISET!
HE OVAT AINOITA
KETÄ VOIDAAN KOSKETTAA KANSAINVÄLISINÄ ELEMENTTEINÄ
Sillä he harjoittavat liiketoimintaansa kaikkialla
SE ON PIENI JUUREETTON KANSAINVÄLINEN KLIKKI
SE ON KÄÄNTÄVÄ IHMISET toisiaan vastaan,
SE EI HALU HEILLE RAUHAA
HE VOIVAT VAIKUTTAA MEIDÄT!
HE VOIVAT TAPATA MEIDÄT, JOS HALUAT!
MUTTA EMME antaudu!
NÄILLÄ JUUTALAISILLA NAURAI SILLE
HE LUISTI SE OLI VITSI
NE EIVÄT NAURA ENÄÄ
TÄNÄÄN HE YMMÄRRÄVÄT TILANTEEN VAKAVUUS.
SE OLI TAISTELU
ERITYISESTI IHMISIÄ VASTAAN, JOKA...
...NÄYTETÄÄN OLLA KAIKKIVALTAINEN VALTA KANSSAmme
TAISTELU JUUTALIA VASTAAN
SAATANINEN VOIMA
OLI HALLITTAnut KOKO MAAMME
KUKA OLI ON KANNUTTAA OTTAA TARVITTAESSA INTEKTUALISEN JA HENGEELLISEN ELÄMÄMME AVAINASEMAT
MUTTA MYÖS POLIITTISESTA JA TALOUDELLISESTA ELÄMÄSTÄ
JA NÄISTÄ ​​Avainasemista he pystyivät HALLINTA JA SEURANTA KOKO KANSSA
TÄLLÄ VOIMALLA OLI SAMALLA
VAIKUTUS AINOA JOKA LAIN KANSSA
NE, JOKA TAISTOIVAT TÄTÄ VALTAA VASTAAN
JA KUKA OLI VALMIS ANTAA VASTUSTA SEN EDISTYMISEN VASTAISEN
KAIKKIVALTIAS JUUTALAISUUS JULISTOI SIIN SODAN MEILLE
JA MITÄ OLEMME SAAVUTTAVAT NÄINÄ VUOSINA! 1939 asti
KAITEUS KASVOI SAMALLA TAVALLA
SAMAT MIEHET, JOTKA SILLOIN JOTOIVAT SAKSAAN TOIMINNALLE
"HERRA CHURCHILL" ALKOI VÄLITTÖMÄSTI AGITOA
"HERRA EDEN"
JA SITÄ TIETÄÄN JUUTAlaiset, HORE BELISHA ETUSSÄ
SMEAR-KAMPANJA ALKOI
VUOSI TOISENSA JÄLKEEN...
He sanoivat: "KYLLÄ, HÄN ASEISTEE itsensä"
KYLLÄ, MINÄ OLEN AINA TEHNYT SITÄ
MYÖS HE KYSYIVÄT MINULTA ENNEN
MIKSI SINULLA SIIN ON SA...
...JOS HALUAT RAUHAA?
MIKSI LUOIT SS:n?
... MILLOIN AINOA MITÄ HALUAT ON VELJYYS?
Sillä ON IHMISIÄ, JOTKA EIVÄT HALUA SITÄ!
JA HALUAN NÄYTTÄÄ NIITÄ
ETTÄ OLIN VALMIS MYÖS TOISEEN TAPAUKSEN
MAAILMAN KALLISIN OMAISUUS...
ON OMA IHMISSI...
JA näille ihmisille...
JA TÄMÄN IHMISEN SUODEKSI...
TAISTELEMME JA TAISTELEMME!
JA ÄLÄ KOSKAAN LOPETA!
JA ÄLÄ KOSKAAN VÄSY!
JA ÄLÄ KOSKAAN menetä rohkeutta!
JA ÄLÄ KOSKAAN OLE epätoivoinen!