VELSIGNE VÅRT UFULLKOMNE HJEM
Hvis kjærligheten er på hell, behandle foreldrene dine vel
Ellers går familietreet ditt i knas
Så du må få has på dem i som er i klem
Hva har du i klem?
Foreldrefellen
Hvis de mister den lille, spiller det en trille
Da faller problemet i fanget ditt
Når foreldrene dine er treige, må du sette det i stand
Hva må du sette i stand? Foreldrefellen
Å sette ut et agn, få dem til å bite på
Første gang Cupido sang
Få dem ut på restaurant, spill for dem en sang
- John! - Marcia!
Du har dem
Før dem til kjærlighet, men det må ikke være med ærlighet
For de er for gamle til å vite alt
Rett opp i det og vær sammen! Sammen!
Foreldrefellen
John, de spiller sangen vår.
Marcia, for noen tosker vi har vært.
Rett opp i det og vær sammen!
Sammen!
Rett opp i det og vær sammen!
Sammen!
Foreldrefellen!
Greit, jenter! A til K bort her.
A til K? Nei, du er R. Fra P til S-er. Har vi noen X, Y, Z-er her?
Her er allergipillene dine. Én tre ganger om dagen.
Og insektssprayen og poesiboken.
- Takk, Staimes. - Ha en god sommer, Miss.
- Navn? - McKendrick, Sharon.
- 18 Belgrave Square, Boston? - Ja.
Bestemoren min sa at teltet mitt skulle være godt ventilert.
Ikke vær redd. Du får ventilasjon.
Neste jente.
Ikke noe godtepapir på bakken. Det er alltid ryddig.
Latriner er der borte. Messa er over åsen.
McKendrick, du er i Arapahoe. Følg meg. Jenter, vent her.
Kom, McKendrick. Nyankommet. Hun heter McKendrick.
Jentene vil brife deg. Du blir nok lykkelig her.
Ser deg etter lunsj.
- Jeg heter Betsy. Dette er Ursula. - Står til? Jeg heter Sharon McKendrick.
Du er i et godt telt. Moren til Betsy sender henne godteri hver uke.
- Jeg får ikke spise godt. - Hvorfor ikke?
Bestemoren min tror det ødelegger tennene mine.
Hei, Mary.
Kom igjen, jeg er skrubbsulten.
- At du våger å komme med det ansiktet. - Hva skal du gjøre?
- Gjøre? Hva kan jeg gjøre, teiten? - Jeg ville bitt av henne nesa!
- Hvem er hun? - Jeg har ikke sett henne før.
Jeg vil ønske alle de nyankomne velkommen.
Velkommen til Inch-leiren, nyankomne.
Jeg er øverstkommanderende her, og jeg heter...
Miss Inch.
Ja. Miss Inch.
Jeg vil presentere en besøkende fra den neste åsen
fra Thunderhead-gutteleir.
leder Eaglewood.
Takk, Miss Inch, og hei til dere alle.
Ser ut som en topp tropp med jenter der.
Hvorfor er jeg her? Det er en overraskelse.
Stafford! Opp, gutt.
For en drøm.
En overraskelse til dere, damer. På lørdag arrangerer vi dans.
Stille, jenter.
Vi har bedt Thunderhead-gutteleir komme for anledningen.
Vi takker ja til invitasjonen.
En advarsel. Pass manglene deres.
Rotete små jenter kommer ikke på dansen,
så hold teltene rene og uniformene i stand,
så blir vi alle en lykkelig familie.
Hva stirrer dere på?
Har du ikke sett det? Vi ligner hverandre.
Snu hodet ditt. La meg se den profilen.
Det er den det er. Hun er som snytt ut av nesa på den du vet.
- Hvem? - Frankenstein.
Ikke ønsket.
De uhyrene! De fanget oss!
- God morgen, Miss Inch. - God morgen, Miss Grunecker.
- Hvor vil du begynne? - Kanskje med teltet Arapahoe?
Det er nok i tipp topp stand.
Tenk alt vi kunne delt
La oss treffes hver en dag
Overalt og hvert et sted
Og selv om vi ikke eier til behag
Kan vi dele alt vi har
Sammen
Skal vi ta noen maur og legge dem i kjolen hennes?
- Upraktisk. - Hvor finner du maur om kvelden?
De tre... Jeg er så sint at jeg kunne spyttet.
To er dobbelt så bra som én
La oss komme sammen straks
Vi har det dobbelt så gøy, og meg kan du stole på...
Jeg har en idé. Kom igjen.
La oss komme sammen
- Liker du leiren? - Den er vel OK.
Jeg kommer ikke tilbake til denne. De lar deg ikke bruke leppestift eller parfyme.
Jeg føler meg naken uten leppestift.
- Hvor kommer du fra? - Monterey, California.
- Det er supert. - Du ville likt California. Det gjør jeg.
- Det er ganske fantastisk. - Høres supert ut.
Det er veldig gøy å bo i California.
Når jeg kommer fra leiren, tar pappa meg på fottur i fjellene.
Høres supert ut. Lar moren din deg dra?
Jeg har ingen mor. Det er bare meg og pappa. Han er super.
Og jeg vet det meste om camping og eventyr.
Vi har det gøy - bare pappa, meg og Hecky.
- Det er varmt her. - Hvem er Hecky?
Formannen på ranchen vår. Han forteller gode historier. Han var rodeo-rytter før.
- De har satt i gang musikken. - Vi burde vel?
Jeg elsker å danse. Jeg kunne danset hele natten - spesielt med deg, Wilfred.
- Hvor kan du ha gjort det? - Jeg vet ikke! Jeg gikk bare ut...
Hold deg ute av teltet vårt fra nå av.
Din onde, lille heks!
Slutt! Sharon, slipp!
Slutt!
Jeg har en kake i hendene! Slutt.
Små hekser!
Gratulerer.
I leiren vår sin historie, var det den mest beryktede,
ekleste, kvalmeste oppvisning av bøllethet vi har hatt noen gang.
Slagsmål foran gjestene våre.
Og så søstre som burde være et godt eksempel.
- Vi er ikke søstre. - Jeg har aldri sett henne før.
- De er det, ikke sant? - Nei, frue. Bare identiske.
En utrolig likhet.
Dere kommer vel ikke overens?
Har dere hørt om Gilbert og Sullivan?
Ja, frue.
De var komponister.
De skrev en minneverdig sang som het "Let the Punishment Fit the Crime".
Eller la straffen passe forbrytelsen.
Sharon McKendrick, vi venter.
Jenter, følg meg.
Det er nok tullball. Gå tilbake til aktivitetene deres.
Greit, unge damer.
Inn her.
Det er fire uker igjen, og dere skal tilbringe dem sammen.
Bo sammen, spise sammen, leke sammen.
Dere vil finne en måte å leve sammen på,
ellers straffer dere hverandre bedre enn jeg hadde klart. Ha det, jenter.
ISOLATBORD
Det gjør henne gal. Jeg ignorerer henne.
- Bra! - Coventry-behandlingen.
Stillheten vil drive henne til vannvidd.
- Du godeste! Fort deg! Raskt! - Jeg har den!
Bind den der borte. Stramt.
- Takk. - Ingen årsak.
Milde! Se på alt det rotet!
- Er noen av dem ødelagt? - De ble ikke bedre av det.
Filler'n! Se på dette. Det er ødelagt.
Det er synd. Hvem er han?
Tuller du? Ricky Nelson.
Kjæresten din?
Skulle ønske det! Har du ikke hørt om ham?
Hvor kommer du fra? Verdensrommet?
Nei. Jeg er fra Boston.
- Og du? - California.
Jeg har sett filmer fra California. Er det fint der?
Utmerket. Vi har en ranch i Carmel.
Jeg har bilde. Vil du se det?
Det er huset. Stallen er her.
- Så fint. - Jeg har egen hest.
Vi har en innsjø. Du kan gå ut døren og bade når du vil.
- Hvem er dette? - Faren min. Er han ikke en drøm?
Han er veldig kjekk.
- Er det kaldt her? - Jeg er varm. Vil du ha?
Hvordan er faren din? Er han en venn eller av den travle typen?
Jeg har ingen far.
Mamma og pappa er skilt. Hun nevner ham aldri nå.
Det er skummelt at ingen holder sammen i disse dager.
- Det blir flere skilsmisser enn ekteskap. - Så sant.
- Hvor gammel er du? - 13.
Jeg også. Jeg gleder meg til jeg er 18.
Jeg får egen bil og kan danse til midnatt.
- Jeg blir 14 den 12. november. - Hva? Det er min bursdag, også.
Hva? 12. november?
Rart, hva?
Denne er full.
Det har sluttet å regne.
- Hvordan er moren din? - Jeg husker henne ikke.
- Døde hun? - Nei.
Slo opp med pappa. Men hun var helt enestående.
- Hvordan vet du det? - Fra bildet på pappas pult.
Men han så jeg kikket på det, så nå er det borte.
Vil du bli med meg og ta en is?
Tenker du bare på magen i et sådant øyeblikk?
I et sådant hva?
Kjenner du det ikke? Vet du ikke hva som skjer?
Synes du ikke det er rart at vi er så like og er født på samme dag?
Det er vel bare et sammentreff?
Kan du komme inn litt?
Mamma sier jeg er synsk. Jeg merker når noe rart er i ferd med å skje.
Jeg får gåsehud. Se.
Hva så?
Jeg skjønner ikke.
Hva gjør du med bildet av henne?
Det er moren min.
Men det er moren min, også.
Lunsj.
Gå du. Jeg er ikke sulten.
- Jeg visste ikke hva jeg skulle si. - Ikke jeg heller.
Jommen! Søstre!
Vet du hva som sikkert skjedde?
De har sikkert kranglet og gått fra hverandre,
og bare delt oss - de tok én hver.
- Hvorfor tror du de gikk fra hverandre? - Jeg vet ikke.
Kan ikke tenke meg noen som ikke elsker mor. Hun er guddommelig.
Hva med pappa? Han er et ypperlig menneske, som venn, også.
Ingen av dem giftet seg igjen.
- Skjønner du hva det betyr? - Egentlig ikke.
Innerst inne elsker de hverandre ennå.
Så hvorfor er de fortsatt fra hverandre?
Det er slik ekte kjærlighet skaper sin perfekte lidelse.
Alle store elskende har det vanskelig.
Pelleas og Melisande, Daphnis og Chloe.
Historien er full av elskende som skilte lag på grunn av en teit ting.
- Du gode! Milde måne! - Hva er i veien?
Du vil treffe far, og jeg brenner etter å treffe mor.
Hva om...?
Dette er så skummelt, at det er mulig vi klarer det.
Klarer hva?
- Å bytte plass. - Bytte?
Vi kan gjøre det. Vi er tvillinger. Jeg vil bli kjent med mor.
Se! Nå får jeg gåsehud.
Jeg også.
Det er mer involvert enn å bytte plass.
- Skjebnen førte oss sammen. - Hvordan?
Hvis vi byttet, måtte de byttet oss om igjen.
Mor ville tatt meg til California.
- Da må de treffe hverandre igjen. - Ansikt mot ansikt.
- Tenker vi det samme? - Ja.
La oss sette i sving.
Det er utrolig.
Du burde gå med denne når du treffer pappa.
Så fin! Jeg skal ha på denne når jeg skal til Boston. Jeg elsker den!
Susan, følg med. Musikkrommet og biblioteket er i første etasje.
Rommet ditt er i andre etasje til venstre.
Hesten heter Schotzli og hunden Andromeda.
Verbena henter skittentøyet på mandager... Sharon, følg med!
Men skitne sokker er på torsdager.
Yndlingsretten min er chilli-bønner, og du må tygge tyggis, for det gjør jeg.
Flate A-er. Alle dine A-er er flate. Snakk raskt, for det gjør alle.
Men jeg biter ikke negler!
Sharon, det må du. Jeg gjør det. Og det vet pappa.
Bit nå!
Kan ikke, vil ikke...
Nei. Kan ikke, vil ikke...
Jeg kan ikke vente til leiren er ferdig.
- Kan ikke vente. - OK. Jeg kan ikke vente.
- Men, pappa... - Du får den ikke.
Pappa, din slemming! Jeg har brukt så lang til på å fange ham.
Det må gjøres metodisk. Hukommelse.
- Be henne fortelle hvordan de møttes. - Hør om hennes første stevnemøte.
- Sharon! - Det er deg nå.
Jeg kommer.
Du må ta mor til California. Boston er ikke stedet for å gjenopplive en romanse.
Sharon McKendrick!
Ha det, jenter. Sharon McKendrick! Sjåføren din venter. Fort deg.
Det var streng straff, men dere overlevde den,
og jeg håper dere begge har lært noe.
- Du ville blitt overrasket, Miss Inch. - Ha det, Sharon. Ser deg neste sommer.
Ha det, Miss Inch. Jeg har virkelig likt oppholdet.
Jeg skal ikke stokke ordene...
mens jeg øver inn metodene.... Ha det.
- Hva har du gjort med håret? - Klipt det. Det var for langt.
Vent til bestemoren din ser det.
Miss Lockness, Bettina. Ovenpå. Tredje dør til venstre.
Hva heter hun?
- Nå braker det løs. - Hva?
Hvitvinen og... Har vi mer av Louis St George-en?
Vi må ha numre til damesjalene.
Rosa, jeg vil ha alle gullstoler i musikkrommet.
Du ba meg minne deg på det.
Pass på at pikene er stille. De må tømme askebegrene uten å slå.
- Det skal jeg passe på. - Begge Steinwayer i nordre ende.
- Har du sjekket leveringen? - Jeg skal det nå.
- Du er hjemme fra leiren. - Hallo, Miss Lockness.
- Tok du alt undertøyet med hjem? - Det er i bagasjen.
Sikkert fullt av bakterier. Hva har du gjort med håret ditt?
- Liker du det? - Vent til bestemoren din ser det.
Hvem er det jeg hører der ute?
Er det den lille jenta mi? Den høye, tynne saken?
- Hei, bestefar. - Hei, skatt.
La meg se på deg. Har du...?
- Hva er i veien? - Jeg er så glad for å se deg.
Og jeg er glad for å se deg. Bestefaren din har savnet deg.
Det var en fryktelig... Vent. Hva gjør du?
- Lager et minne. - Lager et minne?
Om noen år, når jeg er voksen,
skal jeg huske hvordan bestefar alltid lukter...
- tobakk og peppermynte. - Tobakk og peppermynte!
Jeg bruker peppermynte for fordøyelsen og tobakk for å gjøre bestemor gal.
Sharon!
Velkommen hjem, skatt.
- Mor! - Det er godt å ha deg hjemme.
La meg se... Hva har du gjort med håret ditt?
- Klippet det. - Det er helt innlysende.
Jeg syntes noe var annerledes.
Gjort er gjort. Det gror ut igjen.
Hva er i veien, Sharon? Er det tårer jeg ser?
- Jeg kan ikke for det. Om du bare visste. - Visste hva?
- Sharon! Når kom du tilbake? - Akkurat. Hun ser super ut.
Hva har du gjort med håret ditt?
- Klippet det. - Jeg måtte fordi...
Hvis min mening betyr noe - noe jeg betviler - liker jeg det.
- Charles, slutt å plapre. - Jeg har ikke plapret på årevis.
Gå og les avisa di.
- Ser dere til middag. - Ha det.
Det ser ikke så verst ut.
Det er freidig. Er du gutt eller jente? Du må bestemme deg. Hva er det?
En presang til deg. Vi laget det... Jeg laget det til deg.
- Takk. Hva er det? - Et fuglebur laget av ispinner.
- Bli med meg opp. - Ser deg etterpå.
- Fikk du noen venner? - Spesielt en jente.
- Hvem er hun? - Bare en jente.
- Fra Boston? - Nei. Bare et sted.
Du gode, du er vakker.
Hva er det? Du stirrer på meg som om du ikke har sett meg før.
Jeg vet ikke. Jeg er bare glad for at du er her og at du er deg.
Jeg er glad for at du er her og at du er deg. Knepp for meg.
Har du savnet meg?
- Har du savnet meg? - Mer enn du aner.
Margaret, ikke glem Røde Kors-møtet. Jeg ser deg på Somerset.
Reis deg. Vær rank. Jeg håper ikke du har fått dårlige vaner.
- Ser deg på Somerset. - Ja, mor.
Hvorfor rynker du pannen?
Du har møter og sånn. Jeg tenkte vi kunne snakke denne dagen.
Vi har hele helgen på å snakke. Jeg kan ikke avlyse med Røde Kors.
- Det jeg har å si kan vente. - Ja, skatt?
Jeg ville bare snakke kvinne-til-kvinne om Stafford.
Hvem er Stafford?
En gutt jeg møtte på leiren. Jeg ville bare ha råd om noe.
Om hva da?
Jeg ville spørre hvor lenge du ventet før du giftet deg.
- Lockness? - Ja, Miss Margaret.
Si til moren min at jeg ikke kan treffe henne og avlys avtalene mine.
- Avlyse dem? - Ja. Noe viktig har kommet på.
Sharon, det jeg prøver å si er at å bestemme seg for ekteskap
bør du gjøre når du har levd lenger.
Mor, du har rett. Stafford var for barnslig for meg.
Takk og lov for det.
For å være helt ærlig, var det ikke noen kribling.
- Kribling? - Ja.
Den følelsen man får i ryggmargen. Som da du traff pappa.
Hvordan var pappa?
Jeg vet ikke hvordan vi kom til å snakke om ham.
Er det veldig vondt for deg å snakke om pappa?
Nei. Hvorfor skulle det være det?
Jeg vet ikke. Jeg tenkte at når man har elsket noen,
så må minnene være smertefulle.
Sharon, det er mange år siden. Ikke overdramatiser det.
Hvor tok han deg på den første daten?
På middag - en italiensk restaurant i en av de kjellerne i New York.
- Den het Martinelli's. - Martinelli's?
Du sa det var musikk. Hva slags sang spilte de?
- Sang? - Det må ha vært en sang.
Den gamle "de spiller sangen vår"-greia.
Da ville jeg ikke ha husket det. Det er for lenge siden.
Selv om tiden blekner
Minnenes styrke
Gjør det intet
Det vil det aldri.
Susie!
- Hei, Peanut. - Hei, pappa.
- Hvordan var leiren? - Bra.
Ingen brekte bein? Nei?
Kom igjen, vi henter bagasjen.
Her er bagasjelappen min.
- Biter du negler ennå? - Du så det. Hun sa du ville...
- Hva? - Ikke noe.
Jeg skal si jeg likte alle de brevene.
Vi skulle skrive, men vi hadde så mye å planlegge. Vi...
Hvem er vi?
Oss. Jeg mener jeg... Oss, ja!
Det var en grei jente der. Vi ble ganske gode venner.
Den er min. Der.
- Glad for å være hjemme? - Det er herlig.
- Var du ensom mens jeg var borte? - Jeg gråt meg i søvn...
Nei. Alvorlig talt.
Jeg spilte golf hver dag, poker om kvelden. Jeg finner gjerne en vinterleir, også.
Det er fint å ha deg hjemme igjen.
Det er mye som har skjedd siden du dro.
Vi må snakke sammen.
- Jeg har noe å fortelle deg, også. - Har du?
- Men ikke nå. - OK.
Nå vil jeg bare tenke på å komme meg hjem og være sammen med far.
- Min egen far. - Egen far?
Far.
Pappa, det er nydelig!
Du trodde ikke det ville forandre seg, vel?
Hecky!
Se!
Hva er det du har med deg, Mitch?
- Hei, Hecky. - Hallå, skatt.
Hvorfor tok du henne med tilbake? Jeg trodde vi ble kvitt henne.
Hun hang på flyplassen.
- Hvordan var leiren? - Kul.
Det er på tide. Vi har ventet hele dagen.
Hei, Verbena.
Glem hei. Gi meg en klem.
Hallo, skatt. La meg se på deg.
- Noe har endret seg ved deg. - Den samme som alltid.
Nei, det er du ikke. Jeg vet ikke helt hva det er.
Hei, Andromeda.
Slutt, Andromeda, gale hund. Det er Susan, teiten.
Skulle nesten tro din egen hund ikke gjenkjente deg.
Rart, hva? Hunder er rare skapninger.
Jeg får vel gå opp på rommet og...
- Fortell meg om leiren. - Kommer.
Fortell meg alt om leiren. Jeg vil hente skittentøyet ditt, også.
- Kom ned etterpå. - Kommer straks.
Hallo, skatt. Glad du er hjemme igjen. Jeg begynte å kjede meg.
Fortalte du henne noe om oss?
- Godt å være hjemme igjen. - Det skal være sikkert.
Verbena, det er en kvinne nede.
Det skal være sikkert.
Hvem er hun? Hva gjør hun her?
Jeg sier ikke noe. Jeg passer mine egne saker.
Hvis han vil gjøre seg til fjols, er det hans sak.
- Hvordan kom hun seg hit? - Jeg sier ikke noe.
Men en mann med en datter som nærmer seg 14...
Han er ikke noen sjarmør med stort tannsmil og mye preik,
- så hva ser hun i ham? - Jeg vet ikke.
Jeg gir deg millioner av grunner, og alle er i banken.
Slik har det alltid vært.
Hva har alltid vært slik?
Jeg sier ikke noe. Jeg baksnakker ikke andre.
Men hun er god. Hun er veldig god.
De isblå øynene som ser rett gjennom deg.
Ridning, svømming, middager ute, men det er ikke min sak.
Så jeg sier ikke et knyst, ikke ett eneste ord.
Og man burde ikke snakke om folk...
Susie. Vi snakket nettopp om deg. Dette er Miss Robinson.
- Hyggelig. - Jeg har sett frem til å treffe deg.
Faren din snakket om deg som jente, men du er praktisk talt en kvinne.
- Jeg er nesten 14. - Jeg lager et par martinier.
- Jeg tar gjerne en. - Vil du ha en ingefærøl?
- Ingefærøl. - Klart det. Dere kan bli kjent nå.
- Jeg hører du var på leir. Var det gøy? - Ja, det var supert, takk.
Siden jeg traff faren din, har jeg hørt Susan ditt og Susan datt.
Det er fint at dere er så gode venner. Kan du holde på en hemmelighet?
- Holde fra hvem? - Faren din.
Da er det best du ikke forteller det.
Pappa og jeg har ikke hemmeligheter, vi forteller hverandre alt.
Nei, skatt. Det var ikke den type hemmelighet.
Jeg ville bare fortelle deg at jeg synes han er et vidunderlig menneske.
Mellom oss er han ikke alltid så smart med det han sier.
Som de sjarmørene vi alle elsker.
Her om dagen red vi, og jeg fikk ri Schotzli.
Jeg vet hun er din hest. Håper det er greit at jeg red henne.
Nei. Schotzli og jeg er vant til at fremmede kvinner rir henne.
Hva?
Du kjenner pappa. Han er alltid på vift.
- Nei, det visste jeg ikke. - Jo.
Hver uke har han en eller annen dame her oppe.
En uke - det glemmer jeg ikke - hadde han fem ulike kvinner her oppe.
Sier du det.
Det er ikke min sak hvis han vil gjøre seg til fjols.
Det er derfor jeg ikke sier et knyst. Ikke ett eneste ord.
Vær så god. Har dere blitt kjent?
Ja. Vi hadde en herlig, liten prat.
- Susan Evers? - Ja.
- Kom igjen. - Det er Sharon. Hvordan går alt?
Mor er strålende! Hun er slående vakker.
Hun snakket om den første daten deres. Italiensk middag...
Susan, hør her!
Og at sangen er slik...
Jeg har noe å fortelle deg.
- Hva? - Du må ta med mor hit nå.
Nei! Jeg har bare hatt én dag med henne. Jeg har knapt blitt kjent med henne.
Det er et nødstilfelle. Det er en vakker kvinne her.
Er det alt? Pappa blir aldri alvorlig med noen.
Han er det med denne. Han prøver å få oss til å bli venner.
Ødelegg det. Følg etter ham og senk henne.
- Du må få mor ut hit. - Jeg vil ha mer tid.
Du har hatt henne i 13 år! Jeg vil ikke. Gjør ditt beste og følg med på ham.
- Susan, vær så snill! - Jeg gir ikke opp mor så snart. Ha det.
Jeg er glad du kom i dag. Det er noe jeg vil snakke med deg om.
- Hva er det? - Du vet den jenta du møtte - Vicky?
Jeg tenkte vi kunne være alene litt og snakke.
- Jeg ville også snakke om noe. - OK. Kom igjen.
De ukene på leiren har jeg tenkt mye på moren min.
Hvorfor gjorde du det?
Det er helt naturlig for en jente. Hvor er hun?
Jeg vet ikke. Jeg tror hun dro til Spania og giftet seg med en fyllik.
Pappa, det er ikke sant.
Greit. Du ville ikke likt henne uansett.
Store, stirrende øyne, rødt bustete hår og skikkelig feit.
Så hvorfor ble du forelsket i henne?
Man mister hodet noen ganger. Og forresten så... Vent nå litt.
Fletcher, spill videre. Jeg møter deg i baren.
Sett deg.
Du må ikke tenke så mye på moren din.
Det trenger du ikke. Du kan snakke med meg om alt.
Det er ikke det samme.
Far og datter er OK, men når en jente når en viss alder,
da savner hun moren sin.
Hvorfor? Jeg mener...
- Du mener for å snakke om visse ting? - Ja.
Det?
Vi har vel aldri snakket om det.
Dette er et merkelig sted, men like bra som noe annet.
Vi får få det overstått.
- Hva vet du allerede? - Om hva?
- Om det du snakker om? - Ikke noen ting.
- Ikke noe? - Du har aldri snakket om det.
Skatt... La oss begynne rakt på sak. Små gutter.
Jeg vet hvordan de er, for jeg var en liten gutt selv, så jeg vet det.
- Jeg vet ikke... - Jeg var en gutt, så jeg vet.
- Jeg kjenner til det. - Pappa, du er en raring.
- Hva mener du? - Det har jeg visst om i årevis.
- Hva snakket vi om da? - Hva snakket du om?
Vel...
Jeg får spille ferdig.
Der er det lille beistet.
Hun er bare et barn.
Hun er en sleip, ond, falsk drittunge.
Bare smil.
Tenk på California og den herlige delte eiendomsretten, og bare smil.
- Hei. - Hallo, Mitch, skatt.
- Hei, Edna. - Hvem er dette ekstatiske barnet?
- Det kan ikke være... - Jo. Det er Susie.
- Dette er Vickys mor. - Hyggelig.
- Er dette Peanut? - Pappa, ærlig talt!
Kom bort til tante Edna, så kan vi bli kjent.
Jeg vil høre om deg. Ned med deg.
- Hei. - Fortalte du henne det?
Jeg begynte, men jeg vet ikke hva som skjedde.
La meg gjøre det på min egen måte.
Det er bestemt. Susan og jeg har bestemt at alle har en fin lunsj her.
Edna, beklager, vi kan ikke i dag.
Jeg lovet å være sammen med Susie hele dagen.
- Jeg er veldig lei meg. - Det er i orden. En annen gang, skatt.
- Du er henrivende. - Vi skal ta en ridetur.
- Ha det gøy. - Ha det, skatt.
Det første jeg skal gjøre, er å sende henne på kostskole i Sveits.
Jeg hadde tenkt å spørre deg... Hva synes du om Vicky?
På hvilken måte?
Det er bare et vanlig spørsmål.
Nei, det er det ikke. Du spurte meg hva jeg synes om Vicky.
Hva jeg synes om Vicky som hva?
Hvis du spurte hva jeg synes som modell eller berømt pilot,
har jeg kanskje en mening, men å bare spørre...
Greit. Hva synes du om Vicky som menneske?
Pappa, jeg vet virkelig ikke. Hun er helt fremmed for meg.
- Kapper til huset! - Vent. Susie!
Jeg er ikke ferdig med å snakke til deg!
Hei, skatt.
- Hei. - Hallo, skatt.
Han kan bare ikke.
Det gjør meg så sint.
En mann på hans alder.
Alt arbeidet og planleggingen.
Du pleide å betro deg til meg.
Er det noe du vil diskutere med meg?
Som hvorfor Andromeda aldri nærmer seg deg?
Eller hvorfor appetitten din er endret?
Verbena, du er synsk.
Synsk? Jeg er ikke synsk.
Som spør meg alle disse ville spørsmålene.
Jeg vet ikke hva du skal fram til.
Du vet hva jeg snakker om. Det er noe veldig rart med deg.
Er du sikker på at det ikke er noe du vil fortelle meg?
Hva vil du at jeg skal fortelle deg?
Jeg vet ikke. Det er nesten som om du var...
- Det er umulig. - Nesten som om jeg var hvem?
Glem det, skatt. Ikke tenk på det.
Mener du Sharon?
Hvor hørte du om henne?
Jeg må fortelle det til noen, men du må sverge på å ikke si det til pappa. Lover du?
- Prøv å være diplomatisk. - Jeg kan snakke med datteren min.
Hun er ikke ufølsom, akkurat.
Hei, pappa. Kom du nettopp?
- Et øyeblikk. Jeg vil snakke med deg. - Du visste ikke hva godt du hadde.
Hvorfor stakk du av? Jeg vil snakke med deg.
Jeg lytter.
- Sitt bekvemt. - Det gjør jeg. Hva vil du?
Først og fremst, om meg.
Du tenker vel på meg som bare faren din, og for deg virker jeg vel gammel...
- Ikke gammel, pappa. - Nei, jeg er i mine beste år.
- OK. Ikke bli nervøs. - Jeg er ikke nervøs.
Det som virker gammelt for deg, er ikke gammelt når du blir gammel... eldre.
Når du kommer i min alder, vil det ikke virke gammelt i det hele tatt, og du...
Hvor lærte du å spille piano?
- De lærte oss det på leiren. - Det er bra på fem uker.
Kan du slutte nå?
- Klart det. - Følg med.
Jeg ville ha en liten prat om...
Skal vi gjøre Vicky til en del av familien vår?
Del av familien vår?
- For en herlig idé. - Synes du?
Ja. Jeg har alltid hatt lyst på en søster.
- Nei. Det er ikke poenget. - Så snilt å adoptere Vicky.
Nei. Jeg vil ikke adoptere henne. Jeg vil gifte meg med henne.
Gifte deg? Pappa! Du tuller!
Du kan ikke gifte deg med henne. Hun er bare barnet.
- Hun er kvinne, ikke barn. - Det er relativt. Ser du det ikke?
- Du er gammel i forhold. - Det er jeg ikke!
Det er du det! Det er det kvalmeste jeg har hørt noen gang!
Jeg diskuterer det ikke hvis du ikke slutter å skrike.
- Men pappa... - Slutt.
Greit. Jeg skriker ikke.
Jeg skal snakke om dette rolig og rasjonelt.
Du kan ikke gifte deg! Du ødelegger alt! Alle planene våre!
- Hva er det du snakker om? - Og håret mitt! Se. Jeg klipte det for deg.
Og jeg har bitt negler på grunn av deg.
Av alle innbilske fedre!
Alle de dagene og ukene med bare arbeid!
Stemme og navn og...
Jeg prøvde å snakke med henne, og hun ble hysterisk. Hun bare vrøvler.
La meg snakke med henne litt, skatt. Hold deg unna.
- Hallo, skatt. - Han gjør seg til fjols.
Det kom som et sjokk for deg. Menn uttrykker seg dårlig.
Kan vi ikke diskutere dette rolig som voksne kvinner.
Det kan vi sikkert. Du er vel ikke redd for å snakke med meg?
Jeg er ikke redd for å snakke med noen.
Du er gammel nok til å skjønne hvor vidunderlig
mysteriet som kan oppstå mellom en mann og kvinne er.
Jeg vet hva slags vidunderlig mysterium pappa ser i deg,
og jeg klandrer ham ikke. Du er godt sammensatt.
Jeg tror at faren din undervurderer deg.
Det vil nok ikke du, Vicky.
Susan, du har hatt ham alene så lenge,
og jeg skjønner at å få meg inn her føles påtrengende.
Men hele livet har jeg håpet og ventet på en som ham -
noen snille og modne, barske med smilet løst,
forståelsesfulle og kloke.
Alle tingene jeg elsker ved ham.
- Det er forfriskende. - Hvorfor?
De fleste løper etter pappa fordi han er så rik.
- Tror du jeg gifter meg for pengene? - Det er vel ingen ulempe?
Jeg har vært vennlig, men jeg skal gifte meg med faren din, så venn deg til det.
Vil du vedde?
Ikke lek med de store jentene. Da tar du deg vann over hodet.
Sentralen.
Få Western Union, takk.
Til Sharon? Får et barn på hennes alder telegram?
La henne lese det. Det tilhører henne.
Hvem ville sendt henne et telegram?
ALEXANDER GRAHAM. 3.00. VIKTIG
Sharon?
"Alexander Graham. 3.00."
- California. - Hvem kjenner hun i California?
Bertha Waterbury. Hun jeg traff på leiren. Herlig jente.
Det er en kryptisk beskjed. Hva betyr den?
Hun er forelsket i en som heter Alexander.
Og han tok henne på date klokken 3.00.
- Et barn på den alderen! - Mor...
- Susan Evers? - Ja.
- Kom igjen. - Det er meg igjen.
Jeg vet det. Det var vanskelig å forklare telegrammet.
Bestemor hadde foredrag om barneoppdragelse.
Du må tro meg. Jeg har problemer.
- Ikke overdramatiser. - Det verste som kunne skjedd.
- Har det gått så langt? - Mor burde vært her.
OK. I morgen slipper jeg bomben.
- Hvordan går det med mor? - Bra.
- Kyss henne og bestefar fra meg. - OK. Ha det.
- Hei, bestefar. - Hei, Susan.
- Susan? - Ja. Sett deg ned.
Jeg tror vi to burde ta en prat.
Vi skal på Picasso-utstillingen klokka fire, Margaret.
- Blir du med, Charles? - Nei takk.
Så er det Mrs Saunders' te. Carolines datter kommer.
- Ja vel? - Sharon, du skal danse I0.30.
Så rett på musikalkurset.
- Staimes kan vel ta henne i din bil? - Ja.
- Klokka tre... - Jeg får ikke gjort noe av det i dag.
- Hva sa du? - Du avbrøt bestemor.
Jeg har noe viktig å si dere.
Mor, jeg synes det du og pappa gjorde mot oss barn var skikkelig slemt!
Jeg er ikke Sharon, men Susan. Sharon er i California med pappa.
- Umulig. - Du kan ikke være Susan.
Jeg er Susan! Sharon og jeg møttes på leiren, så vi byttet plass.
Hun biter negler og jeg klippet håret hennes.
Hun er i California med pappa, og svømmer og rir på hesten min,
og jeg må ha musikkundervisning, som jeg hater!
Susan...
Jeg er lei meg, mor.
Men jeg ville se deg, og jeg savner å ha en mor.
Jeg er så glad i deg,
og lurte på om du kan være glad i meg som meg, ikke Sharon?
Skatten min. Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg klarte ikke. Jeg ville vite hvordan det var å ha en mor.
Skatten min.
- Susan, skatt! - Bestemor.
- Hun er helt lik Sharon. - Jeg vet det.
- Louise? - Hva er det?
Louise.
- Hva er det? - Meget viktig.
Hva er det?
- De må være alene litt. - Er det alt?
Margaret har ikke sett henne siden hun var ett år.
Jeg er bestemoren hennes!
Louise, jeg setter en stopper for det. La dem være alene.
Jeg har prøvd, mor, men jeg skjønner ikke.
Det betyr ikke at faren din og jeg ikke elsket hverandre,
men noen ganger kommer ikke folk overens.
Skal dere bytte oss tilbake igjen?
Rettslig tilhører du faren din og Sharon meg.
Hans og hennes. Jeg føler meg som en håndkle.
Det er dårlig, ikke sant?
Ikke vær redd. Vi finner en løsning.
Seks måneder hos hver. Det er slik det vil ende.
Mange barn i leiren hadde det problemet.
Seks måneder med en, så med den andre. Som en jojo.
Jeg liker det ikke noe mer enn deg, men jeg vil ikke miste deg nå.
- Bettina, kan du legge dette i kofferten? - Ja, frue.
- Får jeg komme inn? - Selvsagt.
- Dere skal med 12-flyet. - Det er ikke mye tid.
Det beste jeg fikk til på så kort varsel.
Det er mye trafikk. Skal du ha på den kjolen?
- Hva er i veien med den? - Den er veldig fin.
Hilser du Mitch når du ser ham?
- Lurer på hva slags kone han har. - Hvem sa han er gift?
En vital, romantisk fyr som Mitch, har selvsagt en ung, fin kone.
Jeg håper hun liker friluftsliv og kan rense fisk.
- Ingen bitterhet nå. - Bettina, kan du finne den blå skjorten?
Ja, frue.
Margaret, det må jeg gi deg,
det viser karakterstyrke å ikke følge de nye motene.
Hva antyder du?
Jeg bare sa at... Frisyren din, for eksempel...
- Hva er i veien med den? - Det er det jeg mener.
Kvinner har nå en mer fyldig frisyre...
- Vil du krangle? - Med yndlingsdatteren min? Nei.
Ikke misforstå. Du er det du er.
- Jeg ville aldri ha endret deg. - Hvem skal forandre seg?
- Bli som du er. - Det akter jeg.
En søt, pålitelig, stabil velhavende kvinne
som aksepterer at hun blir eldre med verdighet.
Det er det frykteligste noen kan si!
Du går helt amok, og jeg kom bare for å kysse deg og ønske hell og lykke.
Farvel, datter.
Farvel.
Hils Mitch.
Den kjolen er helt perfekt for deg.
Jeg har pakket. Når drar vi?
Flyet går 12. Har du fått med alle tingene til Sharon?
- Hva sier du til å dra innom New York? - Ja! Hvorfor det?
Vi kan shoppe litt før vi drar vestover.
Vi har fått en fin kalv.
Hva plager deg?
Fornemmer du at noe vil skje? Som at det brygger til storm?
Nei. Kom igjen.
Verbena, vi er her! Sharon!
Kom igjen, mor.
Skatt!
Mrs Evers! Du ser fortryllende ut. La meg ta sakene dine.
- Jeg skal ta dem inn. Skatt! - Verbena. Hvordan går det?
Bra. Vi har savnet deg.
- Takk. Behold vekslepengene. - Takk.
Jeg gleder meg til å vise deg hvor fint alt er.
Det var herlig.
Mor! Jeg er så glad du kom!
Du ser nydelig ut! Hva har du gjort?
- Liker du den? - Den er super!
Skatt.
Endelig er dere sammen begge to.
- Hva synes dere om hverandre? - Bra.
Vi er glade i hverandre.
- Hei, Sue. - Hei.
- Og se på deg. Det korte håret. - Jeg klippet det, mor.
- Jeg liker det! - Og jeg liker ditt, mor.
- Hvor er faren deres? - Ute på hest.
Er vi på tiden?
- Tiden? - Sa du det ikke?
- Sa hva? - Vel...
Pappa skal gifte seg.
Vel...
- Når skal dette skje? - På lørdag.
Hun kom nettopp på banen, og far ble raskt solgt.
Mr Evers går nå i sin andre barndom.
Han er gammel nok til å vite hva han gjør.
Skal vi pakke ut? Jeg gleder meg til en varm dusj.
- Vil du ha en øl? - Ja. Jeg kommer straks.
Du vet jeg ikke sier noe, men de tingene Vicky pønsker på...
Ja vel?
- Hei, pappa. - Hei.
- Se hvem som snakker til meg. - Hvorfor skulle jeg ikke det?
Kom igjen! Jeg kan gifte meg når jeg vil.
Du har gått rundt som en mor de siste to dagene.
Du, jeg, to dager - ikke noe!
- Husker du? - Du var...
Jeg har visst surmult.
Surmult? Det er årets underdrivelse.
Surmult? Du har vært umulig. Du har vært et uhyre!
Det er barnslig å surmule. Det er du for gammel til.
Å ikke snakke til noen fordi man er sur på dem er...
- Feminint. - Ja. Den verste delen av femininitet.
Det ringer på døren.
Det er presten og Miss Robinson, og du skal være høflig mot dem.
Kom her.
Mitchell, dette er dr. Mosby.
Dr. Mosby, Mitchell Evers, brudgommen.
Så pent! Er det ikke herlig? Så maskulint.
Mitch, det trengs en kvinnelig touch.
Der er den lille engelen igjen.
- Hvordan går det i dag, Susan? - Bra, takk.
Dette er pastor Mosby. Han skal foreta vielsen.
- God dag. - God dag.
Jeg må skifte. Kan dere unnskylde meg?
Vil du være vertinne?
Vær høflig.
- Hei, pappa. - Hei, skatt.
- Det er noen folk nede. - Jeg vet det.
Jeg skal hilse fra bestemor og bestefar.
- Hun er nede. - Hvem, Vicky?
- Jeg har sett henne. - Det har ikke jeg..
- Susie... - Ville du ha noe?
Nei, skatt. Glem det.
Mor, dette er bryllupet mitt. Du har hatt fire.
- Hvorfor blandet du ikke drinker? - Vi ventet på deg.
- Edna? - Hva som helst.
- Det vanlige, skatt. - Pastor, du drikker kanskje ikke?
Kanskje en liten en til bryllupsskålen.
- Bra. - Dobbel bourbon med is.
Ja, sir.
Vicky, tenk deg hvordan en utendørseremoni vil ta seg ut i avisa.
Jeg er enig, Mrs Robinson.
Marco-Dennisons giftet seg under et stripete telt.
Det var forrige måned.
Atmosfæren var helt passende -
der i Guds naturlige omgivelser under trærne. Takk.
Takk.
- Mitch! - Ooops, skatt.
Din idé om å ha bryllupet ute er super.
Vicky kan komme ned...
Det går bra, jeg har ham.
Hjelp meg.
- Går det bra? - Ja!
Jeg kommer straks tilbake.
- Mitch. - Maggie.
- Hvordan går det? - Bra, takk. Og med deg?
Bra. Du ser...
- Jeg har folk der ute! - Ikke kjeft. La meg forklare.
- Jeg sier det hvis du holder deg rolig. - Hva gjør du her?
Slutt å hyle, så sier hun det.
Overraskelse.
Det er det jeg prøvde å fortelle deg.
Begge to?
Begge to sammen. Maggie, hvordan skjedde det?
Vi møttes på leiren og fant ut av hele greia.
- De byttet plass. - De hva?
Sue kom til Boston for å være hos meg.
Er dette Sharon? Har jeg hatt Sharon så lenge?
Er du Sharon?
Jeg ville bli kjent med deg, og Susan ville treffe mor.
Du er Sharon.
- Du var bare en liten baby da jeg... - Du er vel ikke sint?
Nei, skatten. Jeg kan ikke tro det er deg.
- Det var vanskelig å få deg til å rape. - Far!
Nei. Jeg mener det. Jeg gikk opp og ned med deg om nettene. Mat klokken to...
- Og hvor var jeg? - Vi delte på det.
Du brukte flere bleier enn ti barn.
- Pappa, bleier! - Ja.
- Se på henne nå. - Jeg er ganske voksen.
- Og helt farløs. - Skatten...
Og jeg er helt morløs.
Dette kan vi diskutere siden. Jeg vil snakke med faren deres nå.
Kom igjen, Sharon. De vil være alene.
Pappa... Pappa, ikke gift deg med den kvinnen.
Greit, Sharon. Løp av gårde nå.
Så du det? Jeg kan ikke tro det.
Sist jeg så dem sammen var de så store, og du trillet dem.
For et tidspunkt å komme på! Jeg skal gifte meg.
Jeg visste det ikke. Sharon sa det da vi kom.
- Den jenta er forloveden min. - Jeg vet det. Jeg så henne.
Greit. La meg få høre.
- Jeg synes hun er nydelig. - Det gjør du nok.
- Bortsett fra? - Hun er en perfekt drøm.
Selvsagt... øynene hennes er litt tette.
Maggie, de triksene virker ikke mer. Ta på deg noe anstendig.
Jeg er helt anstendig.
Du løper rundt i badekåpen min!
Hvis hun kommer inn ser det ut som vi...
- Som vi hva? - Gå og kle på deg!
Ikke bruk den tonen. Vi er ikke gift lenger.
Det er mitt hus, og du skal ikke løpe rundt...
Du skal ikke kommandere meg!
Maggie, gå opp og ta på deg noen klær, ellers...
Ikke bruk vold mot meg. Jeg har slått deg i gulvet og...
- Tilbake. - Maggie, ikke begynn med det.
- Kom igjen. - Henda bort fra meg. Jeg advarer deg.
- Måtte du gjøre det? - Jeg mente det ikke.
Hvorfor blir du så fysisk?
Jeg kan ikke snakke med deg. Du ender alltid opp med å dra til meg.
- Så ondt. - Det kan ikke være så ille.
- Det er så ille. - La meg få se.
- La det være. Du har gjort nok. - Opp. La meg se.
Mitch, ikke oppfør deg som en stor baby. Jeg fikk ikke sett det.
- Jeg vil ha lege. - Ikke vær latterlig.
Mr Evers? Damene undrer... Unnskyld meg.
Pastor?
Vent litt, sir. Det er ikke noe i veien her.
Overhodet ikke. Det er lett å forklare. Du skjønner...
- Dette er kona mi. - Hallo.
- God dag. - God dag.
Men hva med...?
Nei. Eks-kone.
Hun kom ut her - veldig uventet -
for å diskutere noe angående barna,
og jeg ba henne ta på seg noe anstendig fordi...
Hvorfor sier jeg det? Det er ikke din sak.
Han ba ikke om noen forklaring.
Du babler som om du har noe å skjule.
Dr. Mosby er ikke sjokkert over å se meg slik.
Selvsagt er han sjokkert. Du løper rundt i den...
Jeg er ikke sjokkert. Det er ikke noe galt med din kones påkledning.
- Eks-kone. - Hun er veldig vakker.
Jeg visste jeg likte deg.
Du vil erfare at jeg har humoristisk sans.
Jeg synes denne situasjonen er spekket med humor.
Ikke helt normal, som man sier.
Kan du unnskylde oss litt?
Maggie, kan du være litt forståelsesfull?
Jeg må forklare hvorfor du er her. Det blir ikke lett.
De vil sikkert møte meg.
Det er naturlig. Det skal være på en hederlig måte.
Utmerket. Jeg skal bare ta på meg noe mer bekvemt.
Veldig morsomt.
- Dr. Mosby, ikke forsvinn. - Jeg blir her.
- Jeg kommer snart tilbake. - Det ser jeg frem til.
En herlig kvinne, Mr Evers. Hvorfor lot du henne slippe fra deg?
Hun er simpelthen henrivende.
- Hvorfor tok hun ikke inn på hotell? - Jeg inviterte henne ikke.
- Jeg visste det ville gå galt. - Det har det ikke. Hun har pakket ut.
- Overnatter hun? - Det finner jeg meg ikke i!
Du insinuerer at...
- Vil du ikke se haven? - Nei, jeg har det herlig her.
- Har du? - Interessant situasjon.
Ikke helt normal.
Ja. Det er sant.
Edna, jeg lover at i morgen tidlig vil hun...
Mitch, jeg vil ikke at hun skal overnatte.
Vicky, hun er ikke den typen kvinne.
Hun er en kvinne, og det er nok.
Edna, hun er ikke det du tror.
For det første er hun fra Boston.
Hun er eldre og mer moden. Hun har fått to barn. Hun er en morstype.
Vicky, du har ikke noe å...
Unnskyld at dere måtte vente. Jeg heter Margaret McKendrick.
- Hallo, hallo, hallo. - Hallo, igjen.
Og dette må være Vicky.
Jeg ville kjent deg igjen hvor som helst etter Mitchs forklaring.
Jeg er Mrs Robinson.
- Beklager, Mitch. - Det kan skje enhver.
Vicky?
Du er henrivende.
Hun er simpelthen betagende.
- Jeg tenkte det samme om deg. - I min alder?
Du er et søtt barn.
- Mitch beskrev deg annerledes. - Det skal være sikkert.
Unnskyld meg.
Du vet hva menn synes om eks-koner -
en gammel, utslitt sko i kottet.
Ut med det gamle og inn med det nye, hva? Du er veldig ung.
- Er ikke det flaks for Mitch? - Jo.
Jeg ble glad for å høre at du ville kaste deg ut i det med Mitch.
Vi må feire dette. Mitch, åpne noe champagne.
Fortell meg alt om deg selv. Vi må bli veldig gode venner.
Nei! Jeg vil ikke at dere skal bli venner. Det er ikke meningen.
- Vi må stikke uansett. - Kanskje du burde...
Alle gode ting når slutten en gang.
Så trist. Nå som vi begynte å bli bedre kjent.
Så hyggelig å treffe deg.
Jeg vet du ikke kommer i bryllupet, men det kommer i sladrespaltene.
- Jeg leser dem ikke. - Så trist.
Jeg går aldri i begravelser eller i brylluper. Jeg foretrekker mer romantiske flukter.
Så synd at dere ikke kan bli til middag.
Ja. Vicky og jeg har millioner av ting å gjøre - prøving av kjole og innkjøp.
Sett det på Mitch. Han er søkkrik.
- Jeg visste ikke det. - Gjorde du ikke?
Det var fint å treffe deg.
Ha det, Vicky. Du er så søt at.
Ha det.
Sjarmerende kvinne. Tenk at han lot henne slippe unna.
Vil dere at jeg skal miste jobben? Faren deres sparker meg.
- Vær så snill, Hecky. - Vi drar i morgen. Vær så snill.
Nei. Jeg vil ikke være med på en slik sammensvergelse.
Han gjør det, ellers må han lage maten selv i neste måned.
En sigøyner?
Hva skjedde med middagen?
- Den serveres på terrassen. - Hvem sin idé er det?
- Jeg sier ikke noe... - Nei, du sier aldri noe til noen.
Jeg passer mine egne saker. Det har jeg gjort i årevis.
Verbena! Hva er dette?
Gå og sett deg, pappa. Ikke spoler det.
- Spolere hva? - Gå og sett deg. Maten er servert.
FAR/MOR
Vel! Hva er alt dette?
Ikke spør. Jeg kom akkurat. Det er bare huset mitt. Ingen forteller meg noe.
Og middag på terrassen. Var det din idé, Mitch?
Nei, det var det ikke. Hva ser du på?
Mitch, det øyet ser ille ut. Du må ta på noe.
- Ikke tenk på det. - Tråkket du på en rive?
Nei. En meget fornem, elegant dame fra Boston ga meg det.
Noen jeg kjenner?
- Det er spesielt for i kveld. - Det lukter herlig.
- Hva kaller du det? - Kalvekjøtt parmigian.
Kalvekjøtt? Jeg hater slikt. Det vet hun.
- Hva tror du at du gjør? - Kanskje jeg går og dreper meg.
Hecky, tiden er inne!
Unnskyld meg, Mitch. OK!
MARTINELLI'S FINE ITALIENSKE RESTAURANT
- Mitch, ikke le. - Hva er i veien?
- Kan du ikke se...? - Mine damer og herrer,
ledelsen har arrangert underholdning til dere.
Uten mer ståhei, mine damer og herrer,
vil jeg presentere, direkte fra Boston,
hun spiller Beethovens femte symfoni på klaver, Miss Sharon McKendrick.
Hva er alt dette bråket?
Kan du gå av scenen? Jeg er midt i en konsert.
Konsert? Du får kundene til å sovne.
Du må spille noe mer moderne.
La oss inngå et kompromiss. La oss holde sammen.
Slik, ja!
La oss holde sammen... Skal vi slå oss sammen?
Ja, da kan vi få det rasende festlig.
Vi blir et vilt team
Hvorfor overtar vi ikke scenen?
Sammen
La oss holde sammen
Tenk på all moroa vi kan dele
La oss holde sammen hver dag Over alt og hvor som helst
Og selv om vi ikke har mye
Burde vi dele det vi har
Sammen
Jeg synes du er kul
Vi er sammen helt topp
Og hvis du holder deg med meg
Blir ikke noe bedre Si hei, alligator!
La oss holde sammen
To er dobbelt så godt som én
La oss holde sammen, da får vi det dobbelt så gøy
Og du kan alltid stole på meg
Vi blir et heftig par
La oss holde sammen
Det var vidunderlig, jenter!
- Supert! - Praktfullt!
- Kom og spis middag. - Det er spaghetti og snask.
Det er OK. Vi har alt spist middag på kjøkkenet.
Ja. Ha det gøy. Vi skal legge oss. God natt, mor og far.
God natt, mamma. Ha det gøy.
- God natt, jenter. - God natt, barn.
Tenk at de to små apene har satt sammen det der.
- De har gjort mer enn det. - Hva mener du?
Skjønner du ikke?
Sentimentale stearinlys, fiolinmusikk, kalvekjøtt parmigiana.
Martinelli's. Husker du ikke?
Vårt første stevnemøte. De prøvde å gjenskape det.
Søte, gale unger.
Hva?
Ikke noe.
Hva skal vi gjøre med dem?
Vi kan ikke holde dem fra hverandre.
Nei, det kan vi ikke.
Det eneste logiske vi kan gjøre er å prøve og dele dem.
Du kan ha dem i seks måneder, så jeg.
Så vil de i hvert fall være sammen.
- Det er vel best? - Ja, det er vel det.
"Seks måneder hos hver". Det kaller Susan det.
Det er alt vi får til.
Mitch, plutselig ble jeg veldig deprimert.
Det ville vært verre hvis vi ble sammen - all den kranglingen.
- Det irske temperamentet ditt. - Du var like vanskelig.
Ja, jeg innrømmer det. Det var feil fra begynnelsen.
- Var det? - Er ikke det innlysende?
Du har ikke endret deg stort. Årene har fart vel med deg, Mitch.
Vel? Skal du ikke gjengjelde komplimenten?
Jo. Faktisk, Maggie, tar du deg bra ut.
Ikke snuble i ordene. Du må ikke si det!
Jeg mener det. Hva har du gjort med deg selv?
Med meg selv?
16 plastiske kirurger og en rekonstruksjon av ansiktet mitt, så jeg kunne se pen ut!
Tror du jeg er et troll som kom inn fra skogen og kalte på deg?
Jeg er ikke så ung som den eplekinnede blondinen som har fanget deg.
- Ikke snakk om Vicky. - Ikke si noe om den dyrebare Vicky!
Barnebruden med de elektriske hoftene!
- Beklager, Mitch. - Det skjer alltid, ikke sant?
Jo.
Det skal ikke gjenta seg. Jeg drar i morgen med Sharon.
Jeg mener dette, Mitch. Jeg ønsker deg det beste med Vicky.
Milde! For et rot de stelte i stand.
Alle planene våre. Mor og jeg skal dra i morgen.
Ikke gi opp. Vi har hele natten på å komme på noe.
Som hva?
Jeg vet ikke.
Men noe.
- Sharon! Taxien venter. - Jeg kommer.
Susan, kommer du ikke og sier ha det?
Kommer straks, mor!
Jeg sender Susan tilbake til jul.
Jeg skal se til at Sharon kommer hit til påske.
Det er vel det beste.
Det er vel det.
Hva gjør dere i de klærne?
Sharon, hva er dette?
Vi har tenkt på det og besluttet noe.
Vi har bestemt oss for at vi blir lurt.
Hva mener du?
Vi ville tilbringe vår tiden sammen.
- Så hvem enn av oss som er Sharon... - Og det vil vi ikke si.
Så hvem enn av oss som er Sharon drar ikke til Boston.
Ikke prøv dere, jenter.
Sharon, gå opp og ta på deg dressen.
- Er du sikker på at hun er Sharon? - Selvsagt er hun det.
Er du ikke?
- Vanskelig å si, ikke sant? - Ikke sant?
Er det ikke! Kutt ut dette! Vi rekker ikke flyet.
Det er meningen.
- Mitch, gjør noe! - Susan...
- Ja, pappa? - Ja, pappa?
- Det er ikke morsomt. - Det er ikke morsomt.
- Det der er Susan - kjekkasen.
- Er du sikker? - Jeg kjenner vel min egen datter?
Du er ikke helt sikker, er du vel, pappa?
- Det er jeg ikke. - Jeg tror de vil lytte.
Dette er avtalen. Vi drar på leir straks - alle sammen.
Når dere tar oss tilbake på fredag, sier vi hvem som er Sharon og Susan.
Det er avtalen. Ta imot eller glem det.
Hva skal jeg gjøre i tre dager? Være hjemme og strikke?
Det er ikke min feil. Jeg ser ikke forskjell.
Ris dem til de forteller det!
Man riser ikke 13-åringer.
- Blir hun med? - Det er en del av avtalen.
- Jeg finner meg ikke i det. - God morgen, Vicky.
- Du får ikke dra i skogen med henne. - Det har du rett i.
- Maggie, hold deg utenfor. - Du kan ikke dra fra henne i tre dager.
- Hva ville folk sagt? - Hva foreslår du?
- Jeg synes du burde bli med. - Kanskje jeg gjør det.
Det er det rette å gjøre. Vi må skaffe deg andre klær.
Jeg vet hvor Mitch har skjortene sine, og vi kan finne noen støvler til deg...
- Skal alle sammen være med? - Jepp.
- Hecky, her er det mer. - Hei, pappa.
Skal vi dra?
Bare fest beltet bedre.
- Hvor tror hun at hun skal? - Hun blir med.
- Tuller du? - Nei.
- Her er vi, Mitch. Klare. - Men hun kan ikke bli med!
Jenter, ikke vær frekke.
Faren deres kan ikke etterlate Vicky alene i tre hele dager.
- La oss få dette på veien. - Vicky, du sitter ved Mitch.
- Hvis det er greit. - En glede.
- Du og Vicky burde være der alene. - Hva er det du sier?
- Maggie, inne eller ute? - Hvis du ikke drar...
Ikke bry det pene lille hodet ditt med meg. Jeg skal bare ligge ved innsjøen.
Du kan bli kjent med jentene.
Du vil ha dem seks måneder i året. Pass opp for slanger.
- Takk skal du ha! - Ha det, jenter. Ha det gøy.
- Går det bra? - Helt storveis. Moro.
- Hva er i veien? - Vicky er ikke vant til dette. Vi hviler.
Det er enda en time til innsjøen.
Se. Jeg setter på denne, OK?
- Er det ikke varmt? - Hva?
Jeg tenkte du ville ha noe av vannet mitt.
Takk skal du ha.
Det er noe på den!
- Hva er det? - Det er bare en uskyldig firfisle.
Den skader ikke noen. Se.
- Få den bort fra meg! - Kutt ut det!
Få den bort fra meg. Jeg hater dem. De er ekle.
- Dere blir her og hjelper Vicky, OK? - Klart vi skal hjelpe henne.
Dere hjelper meg vel over en klippe.
Hva har vi gjort?
Glem de engleansiktene. Jeg kjenner hekser når jeg ser dem.
Bare husk dette.
Hvis dere prøver dere nå, gjør jeg livet deres vanskelig senere.
Er det forstått?
Ser du det? Kuguarspor.
- Det er en slags fjelløve. - Tuller du? Løver?
Det er hundrevis her oppe. De er nådeløse.
De går etter øynene og spiser deg.
Det er et triks en gammel indianerguide viste meg.
Man slår to pinner sammen, og lyden skremmer dem.
- Slik? - Ja. Det holder dem unna.
Kom igjen.
Fort.
- Har dere det gøy? - Veldig bra.
Føttene mine verker.
Væt dem i innsjøen. Det avkjøler dem.
Tror du? Jeg prøver hva som helst.
- Kom uti. Det er ikke dypt. - Er du sikker?
Se, jeg står.
Hecky, du kan være stolt.
Takk. Og du vil ikke skifte mening, Miss?
Jeg hater ørret! Hvor mange ganger må jeg si det? Jeg spiser i morgen.
- Hva er det til frokost? - Ørret.
Vi spiser alltid fra naturens spiskammer her. Det er en del av moroa.
Del av moroa? Hva annet gjør man? Kaster steiner i innsjøen?
Du insisterte på å bli med. Gjør det beste ut av det.
Jeg ble lurt til å komme. Hun lurte meg.
Det skal være sikkert.
Hecky kan alltids ta deg med ned igjen.
Jeg følger deg gjerne til bilen.
Jeg holder ut.
De tror jeg driver blodbank. Jeg tror de liker dette.
- Hva har du? - Myggspray.
Den lukter ikke noe.
- Det er bare sukker og vann. - Hva?
Det får myggene til å flokke seg rundt. Hvor fikk du den fra?
En indianerspeider ga meg den. Han sa den ville holde myggen unna.
Hecky, jeg tar gjerne noe mer ørret.
Jeg går og legger meg.
- God natt. - God natt.
- God natt, Vicky. - God natt, Vicky.
Skatt, hva gjør du?
- Jeg holder fjelløvene unna. - Fjelløvene?
Ja. Lyden...
- Den lyden skremmer dem ikke. - Nei.
- Hvorfor gjorde du det? - Jeg sverger på at...
Glem det. Det er en fryktelig ting å gjøre. Er det ikke?
Helt fryktelig.
Jeg vil ikke se mer av det. Forstått?
- Ja, pappa. - Begge to?
- Ja, pappa. - Greit.
Få dem ut herfra. Ut!
Få dem bort fra meg! Få de ville dyrene ut!
Få dem bort fra meg!
Jeg hater dette bedritne, stinkende stedet!
Hva skriker du etter, Miss? De bjørneungene skader ikke en flue.
Hold kjeft og gi meg støvelene mine!
Ja, frue.
Jeg hater dette stedet! Dette er ikke noe moro!
Jeg hater fisken! Jeg hater innsjøen! Jeg hater krypdyrene!
- Jeg orker ikke dette stedet! - Hva er det du gjør?
- Hva står på? - Forvokste dritt! Det er ikke verdt det!
Vil du ha klærne dine, Vicky?
Takk. Dere er tvillinger. Deler dere alt?
- Alt. - Gi halve denne til søsteren din!
Vent nå litt. De gjorde ikke noe mot deg.
Du får aldri vite hva de gjorde mot meg!
Få meg ut av den stinkende friske lufta!
Mor, hvor er du?
- Du er tidlig. Hvilken er du? - Sharon.
- Hadde dere det gøy? - Herlig.
- Ja, men jeg tror ikke Vicky hadde det. - Hva skjedde?
- Hei, mamma. - Hei.
- Hvordan går det? - Herlig.
- Hallo. - God kveld.
- Har dere spist middag? - Vi er ikke sultne.
Så ta et bad. Dere ser skitne ut.
Vi skal fortelle deg om Vicky, men ikke mens han er her.
Så dere hadde det herlig. Hva skjedde?
Ikke gi meg den. Du visste utmerket godt hva som ville skje.
Hva skjedde?
Alt gikk galt. Det var et virvar. Fornøyd?
Det er siste gangen jeg går på fjelltur med en kvinne.
Hvor er hun?
- Vicky? - Ja.
Hun stakk som en pelikan.
Hun er sikkert på Park Avenue og 57th Street nå, og lykke til.
- Vel? - Vi har snakket.
Og vi skylder deg en unnskyldning.
Vi føler oss skyldige over det vi gjorde mot Vicky.
- Hva gjorde dere mot henne? - Vel...
Vi senket henne.
Det er ikke vår sak hvem du vil gifte deg med, og vi har ødelagt alt.
Nå har det skjedd, så vi trenger ikke snakke mer om det.
Unnskyld, pappa. Kan du tilgi oss?
I seng med dere, uhyrer.
Hva kan man gjøre?
- Vil du ha noe å spise? - Er det nok?
Ja. Jeg laget nok til deg og Susan til middag i morgen.
Sharon og jeg drar i morgen.
- Ja. - Vask deg på hendene.
Ja. Det bør jeg.
Hvor er Verbena?
Jeg ventet deg ikke. Jeg syntes ikke hun skulle bli for min skyld,
så jeg ga henne kvelden fri.
Jeg går ovenpå og vasker meg. Jeg kommer straks tilbake.
Jeg vet ikke hva han så i henne. Hun hadde ikke noe personlighet.
- Skal du på fest? - Det er ikke din sak.
God natt, damer. Sov søtt.
Jeg trodde bare du skulle vaske hendene.
Jeg kunne like godt være grundig.
Hva er det?
Hører du musikk? Jeg ba de barna ta et bad.
Det er stereoen. Jeg tenkte musikk ville passe til middagen.
Og at rødvin ville passe til maten.
Skål for mine barns mor - den vakreste mor noen unger har hatt.
- Du kan være irriterende. - Hva er i veien?
Du venter til vi er på kjøkkenet og jeg er barfot.
- Jeg liker deg barfot. - Det gir mannen overtaket.
Bra. Skål for overtaket mitt.
Sett deg ned og spis maten. Ikke søl nå.
- Fanden! - Hva er i veien?
Jeg tok et koppehåndkle rundt og får det ikke opp. Åpne det for meg
Maggie, så lenge alle unnskylder, bør jeg vel gjøre min runde.
Når det gjelder her om dagen. Jeg mente ikke at det skulle lyde slik.
Jeg er ikke så god med komplimenter, jeg som har vokst opp med kuer.
Ikke kom med det der. Den serverte du for årevis siden.
- Det gjorde jeg ikke. - Det skal være visst.
Det fungerte, ikke sant? Du likte det.
Maggie, du er så vakker.
Nei. Jeg mener det.
Jeg vet jeg ikke uttrykker meg slik du ønsker, men jeg har tenkt på deg.
Og oss, og slik ting pleide å være.
Vet du hva jeg savner mest av alt?
Du har mat over hele deg.
- Det gjør ikke noe. - Gå og vask deg.
Hva er det du savner?
Jeg blåser i om det høres teit ut.
Jeg savner de våte strømpene du pleide å henge på badet.
Og at barberhøvelen min var skjemt fordi du hadde brukt den på beina.
Jeg savner spennene blandet med fiskekrokene.
Det er ikke noe gøy å ha hele klesskapet alene.
Det er ikke noe gøy å banne når du ikke er her og later som du er sjokkert over det.
Ikke noe er bra uten deg, Maggie. Jeg savner så mye.
Jeg savner bare deg.
Hvorfor tok det så lang tid å få sagt?
Jeg vet ikke.
Fordi jeg håpet at du ville komme tilbake en dag.
Maggie, jeg har vært en tosk. Det har vi begge vært.
Vi blir et par gamle, ensomme mennesker hvis vi ikke gjør noe.
- Jeg vet det. - Du vil vel ikke det?
Det er så lenge siden, Så veldig lenge.
Ikke gråt. Du kan kline til meg når du vil.
- Hva er i veien? - Jeg har hatt en vill drøm.
- Du godeste. - Hva er det?
Vi to marsjerte skikkelig sakte, i kjoler av organdi.
Og det var musikk, blomster og mennesker.
For min kjærlighet var ment Den var himmelsendt...
VELSIGNE VÅRT LYKKELIGE HJEM
For nå
For alltid
For deg!