Маркус!
Не, Колин!
Воин без клан дойде при нас. Би се за нас и умря за нас
Живя, като странник, а умря
-като Шотландски Боец.
От днес нататък той ще бъде познат, като нашия брат Колин Маклауд-
-от клан Маклауд...
След век тероризъм и глобално затопляне-
-Земята е изпаднала във хаос и разруха.
Нациите са заменени със градски щати, въоръжени крепости-
-управлявани от короновали себе си крале и диктатори.
Животът не струва нищо и смъртта дебне навсякъде...
...запазете за другите.
Безсмъртните...те живеят между нас.
За тях...смъртта идва само, когато им бъде отнета главата.
Това е историята на един от тях.
Колин Маклауд и вечното му търсене за отмъщение.
Никога ли не се отказваш?
Изчезвай.
Загубен си.
Кой по дяволите си ти?
Търся някой.
Свежо месо. Имаш кураж.
Но за това пък нямаш мозък...
Аз съм Малик. Да не би да си дошъл да вземеш главата ми-
- и да прибереш наградата? - Не търся теб.
Колко жалко... Защото имаш само мен.
Никой не трябва да умира днес.
Недей. Грешиш.
Живял съм 1000 години, момче. Убивал съм стотици, като теб.
Може да остане само един!
Време е да умреш!
Убий го!
Това не може да бъде. Кой си ти?
Колин Маклауд от клана Маклауд.
ШОТЛАНДСКИ БОЕЦ
В ТЪРСЕНЕ НА ОТМЪЩЕНИЕТО
Красиво.
Но не е идеално. Точно, като този град.
Поглъщане, някой безсмъртен е загубил главата си.
По-добре ли се чувстваш? Силата му сигурно наистина те подхранва!
Млъквай!
Добре, че вече съм мъртъв. Това можеше да ме убие.
Навлязъл си в чужда територия. Освен ако не си наш гражданин със пропуск иначе си мъртъв.
Кое от двете?
Внимателно, приятел... - Проверете го.
Какво има в чантата? Какво по дяволите...?
Бих искал да си взема парите.
Убиецът на Малик е дошъл да прибере наградата.
- Какво мислиш? - За скулптурата? Или за убиеца на Малик?
Ето ти парите. Сега ще дойдеш с мен.
- Защо? - Командирът ни иска да ти благодари лично.
Кажете му да ми напише едно писмо.
Имам заповеди.
Дискретноста е по-добрата част от търпението и смелоста.
Чупката!
- Какво е станало тук? - Вируса изби повечето хора.
Наводнения, замърсяване и неуспешни генетични експерименти свършиха останалото.
Вирусът изби около 80%.
- Ако искаш да си в безопасност ще се ваксинираш. - Това не е мой проблем.
- Ще сляза тук. - Това не ти е такси, приятел.
- Не съм ти приятел. - Може би предпочиташ да си мъртъв?
Да ти го начукам!
Кой си ти? Аз съм Джо. Наоколо аз съм твоят човек.
Имам всичко, от което имаш нужда. Храна, чиста вода, жена...
- Уиски. - Лесна работа, бара на Руди.
Оглеждай се за кравешката глава. Кажи му, че Джо те праща.
Благодаря ти много. Как се казваш все пак?
- Колин. - Видя ли го този?
Видяхте ли? Срита им задниците!
И ми даде стотачка.
- Безполезно...просто безполезно. - Далиа?
И всичките пари на света няма да те спасят от вируса.
Направо остави бутилката.
- Закъсня, Далиа. - Не и днес.
Имаш два избора. По твое желание или на сила.
- Добро момиче. - Не! Ти имаш два избора Фреди!
Или се махаш веднага или ще си го носиш увит във хартия.
- Ах, ти...! - Прибирай се, Фреди.
- Благодаря. Как е бизнеса? - Зле, губим земя.
Да...разбирам те
Ако не се направи нещо. Скоро всички ще сме мъртви.
Нямаш нужда от това.
Имаш нужда само от мен.
Какво каза?
Казах, че нямаш нужда от това. Имаш нужда само от мен.
Северна Англия 125 г. Сл. Х.
И ако ще ти трябва покана по-ясна, от тази значи не си мъжа, за който те мислех.
За безстрашния ни лидер! Който се бие със римляните повече отколкото оправя жена си!
Достатъчно.
- За свобода! - За свобода!
- За слава! - За слава!
-В името на честта! - Чест!
- Сега да се погрижим за нашите неща. -О, така ли вече?
Да, така.
Боговете са ми свидетели-
-не ще обикна друга до деня в който умра.
Който ще бъде утре... Маркус Октавиан предвожда 2000 легионера.
Ти водиш 400... Нямаш шанс.
- Направи ми тогава подобаващо изпращане. - Мислиш, че това е шега ли?
Когато баща ми те избра да ни водиш нямаше предвид да ни водиш към смъртта.
Мислиш ли, че той би искал да побегнем?
Той би поискал да живеем.
Да... Но не, като роби Никога не би пожелал да сме роби.
Мойа, животът ни е малка цена, която трябва да платим за честта си.
- Тогава нека пием за победата. - За победата.
- Обичам те. - Ти си моят живот.
- Колин. - Мойа.
- Мойа! - Прости ми.
- Какво искаш, жено? - Казвам се Мойа-
-и работата ми е със Маркус Октавиан, а не псетата му.
Мога да те убия и на никой няма да му пука.
- Достатъчно! - Да, сър
- Можеш ли да четеш, Мойа? - Не.
Жалко. Има неща написани с такава красота и мъдрост.
Красотата и мъдростта могат ли да ми кажат, защо Рим иска да унищожи моя народ?
Това е начинът на природата-
-ние сме по-висшата цивилизация. Един ден...целият свят ще вкуси-
-от мира на Рим
Римляните говорите за мир, а само знаете да убивате!
Знам, че не си тук само за да ме обиждаш.
Тук съм да моля за живота на моя народ.
Такива искания по принцип са подкрепени със някакъв дар.
Наистина дар от Боговете!
- Ами...моя народ? - Те вече са унищожени.
Съдбите ни трябва да бъдат изпълнени.
Тогава...
Изпълни това!
- Не може да бъде! - Каква загуба.
Можех да ти дам Рим...но сега-
-ще гледаш, как всичко, което обичаш умира...тази нощ!
Дай ми сили, Боже!
За Колин!
Мойа!
Мойа, аз съм! Чуваш ли ме? Върни се!
- Колин? - Мойа?
Ти си жив... Слава на Боговете.
- Трябва да те изкарам от тук. - Колин...закълни...
Колин... закълни ми се, че няма да търсиш отмъщение-
- то ще ти донесе само смърт. - Не!
Закълни ми се!
Кълна се.
Колин...обичам те...
Кълна се...Кълна се, че ще си платят за това!
Ще отмъстя всички ви!
Казах, че нямаш нужда от това. Имаш нужда само от мен.
- Какво? - Нищо. Махай се.
Видях, какво направи там на улицата-
-ще се върнат десеторно повече. Ако ти се живее ела със мен.
Ако искаш не ми се доверявай. Ти ще си мъртвият.
Май е време да се довериш на някой...
Ще отнеме само минута.
- Мислиш ли, че някой те слуша - Ще приема, че не вярваш в Бог.
Огледай се... Ако има такъв, то тогава е садистично копеле и непукист!
Не се прави на Бог. Глобално затоппляне, война, замърсяване.
Ако ти прилича това на ад, то е защото сами сме си го причинили.
Ако се отървем от копелето, което контролира града може да имаме шанс.
Терористичните актове са намалели със със 15% през последните 3 месеца.
Следващият ни приоритет е: Разширение на града до 14 улица.
Както знаете вървим по график.
Това са последните ни подобрения.
Ще ги погледна по-късно.
Командире, желаете ли нещо?
Докъде сме стигнали? Надявам се всичко да е по план.
Да, сър. Но в химичната реакция, със тази сложна съставка-
-се получават проблеми и това може да доведе до катастрофа.
Имате време до края на деня. Но, сър...
- Извинявам се, че днес бях малко бавна. - Но ударът беше идеален.
- Ти също...си идеална. - Бях нищо преди ти да ме намериш.
- Помниш ли? - Разбира се.
16 век, Япония
- Ти... Бог ли си? - Близко си.
Ти си безсмъртна и ще ми служиш цяла вечност.
А и си прекалено красива за да бъдеш убита.
Покажи ми благодарноста си.
- Какво има? - Убиецът на Малик се измъкна.
Намерете го. Убийте го, ако се наложи, но искам-
-главата да е на раменете му
- Да им помогна ли? - Не, това е по-важно.
Насам. Това е таен проход.
Войниците не могат да ни проследят тук долу.
Добре дошъл в нашия свят.
- Съжалявам, свършихме. - Утре ще получим доставката.
- Все още имаме супа. - Мразя супа от плъхове.
- Имаш ли горчица? - Да.
- Защо живеете тук долу? - Само подчиняващите се кучета-
-живеят във кулата. И са си там в безопасност.
Копелетата също така имат ваксина. Ако се разболееш под земята-
- шансовете ти са по-големи. - Далиа! Ти се върна!
- Как е Сара, докторе? - Не е добре.
- Без ваксината... - ...няма шанс.
- Вирусът я убива. - Заради този тук-
- ли е цялата дандания? - Да.
У дома сме. - Влизай.
Скоч, джин, бърбън? Разполагай се.
- Защо ме довете тук? - Не можеш ли да познаеш?
-Повечето ми клиенти приличат на Фреди. Да кажем, че ще ти направя отстъпка.
Защо не се отпуснеш? Не ми изглеждаш срамежлив.
Харесва ли ти това, което виждаш? Хайде де, безплатно е.
Кажи ми истинската причина поради, която съм тук?
Просто ми трябва малко помощ.
Чакай! Имам нужда от помоща ти.
Ще почакаш ли? Искам да ми помогнеш да вляза в кулата и да открадна малко ваксини.
Убиха човека, който ни беше връзката там! Умират хора, не ти ли пука?
- Не, не ми пука. - Чакай!
Не подейства.
Ще сбъдна всичките ти мечти. Почакай имам пари, мога да ти платя-
-красота и просперитет. Искам само твоето подчинение.
- Маркус. - Не ми казвай, че го познаваш.
Това е задника, който ни управлява.
Какво е това?
- Изправи се! -Доведете ми го.
Защо си тук? Отговори ми!
- Ти разпъна Мойа на кръст! - Мойа...
...какво прахосване на красота. Тогава е била твоя.
Ето сделката, ако ме убиеш ще живееш.
Освободете го!
Оставете го! Той е мой!
Лежи на свещенна земя. - Късметлия си!
Достатъчно време ти отне!
- Ти магьосник ли си? - Не...Аз съм просто дух.
Едно време бях друид и се казвах Амерган.
- Къде отиваш? - Да убия един римлянин!
Не си ли поне малко любопитен, защо си жив?
- Излекуван съм! - Приятелю...ти си безсмъртен-
-ще живееш вечно, освен ако някой не ти вземе главата.
И на твое място бих прибрал този меч.
От какво има да се притеснявам след, като съм безсмъртен?
Болката...
Все още усещаш болката. Готов ли си да ме слушаш? Имаме много за обсъждане.
Даден ти е много рядък дар. Ще доживееш да видиш как-
-цивилизациите падат и отново се издигат.
Ще познаеш хиляди удоволствия и хиляди мъки.
- Римляните си заминаха, приятелю. - Какво? Къде са отишли?
Има и други безсмъртни, като теб.
Когато се приближат ще ги усетиш, както усети Маркус.
Къде е той? Кажи ми!
Той ще вземе главата и поглъщането ти.
Къде е Маркус?
Той беше част от смъртния ти живот, този живот вече е приключил.
Ще приключи, когато той бъде мъртъв!
Живота ти тъкмо започна, защо толкова бързаш да умреш?
- Къде е той? - Защо? Какво те бърка теб?
- Къде е? - Там горе, но забрави сигурността е на ниво-
-а и половината армия те търси. Освен, ако не знаеш как да се вмъкнеш...
...както аз знам
Не забравяй сделката ни.
Ще те вкарам вътре, а ти ще ми погогнеш да взема ваксината.
След като я взема прави, каквото искаш.
Джо...? Какво правиш тук?
- Сара умира, идвам със вас. - Напротив, хлапе.
Само ще се пречкаш.
Никой не е успял да излезе, Джо! Доктора беше късметлия и само си загуби крака.
Избора е мой!
Тихо.
- Изключих го. - Бягайте! Веднага!
- Съжалявам за часовника. - Забрави за това и бягай!
Насам.
Далиа!
От тук.
- Сигурна ли си, че знаеш къде отиваш? - Да, града е точно над нас.
Трябва да е точно...
там.
Лошо време. Стой мирно..
Невероятно!
Да, но не много подходящо. Да продължаваме.
Започва се.
Никой да не мърда! Сложете ръце зад тила, ако ви се живее! Веднага!
- Какво си мислиш, че правиш? - Дошли сме за ваксината.
Къде е?
Ще направя, каквото искаш. Само престани да стреляш!
Има ли изтичане на вируса?
Не, в безопасност сме!
- Всички показатели са отрицателни. - За какво става дума?
Кое?
Това трябва да е то. - Намерих ваксините!
- Сложи ги вътре! - Заемам се.
Каза нещо за вирус? Защо там вътре има вирус?
Недей! Ако го направиш всички в радиус 80 километра ще са мъртви.
Това е идеалният вирус, чиято зараза убива на момента.
Какво прави тук долу?
Не! Не може да бъде... Кучи синове, вие сте го произвеждали тук долу.
Вие сте ни разболявали и убивали!
- Изпълнявах нареждания. - Как можа да го направиш?
- Защото така се прави в Рим. - Тук не е шибания Рим, а Ню Йорк!
Изглежда охраната знае, че сте тук, а сега хвърли оръжието...
- Да се махаме от тук. - Готов съм.
Какво пък има сега?
- Далиа! - Бягай!
- Къде отива? - Чакай. - Колин?
Не си отивай!
Не ни изоставяй!
Никога не си бил особено умен.
От колко още жени ще продължиш да бягаш?
Приятелки, любовници, нищо не ознават за теб.
Живееш само заради отмъщението си.
Рим 476 г. Сл. Хр. (5 век)
Виждам, че си зает последно време, Маркус.
Достатъчно време ти отне... Персия, Египет-
- ходя там, където империята се нуждае от мен. - Империята ти ще загине днес!
Не...не... Никога няма да изчезна в ума ми.
Рим е повече от принцове и палати. Той е мисъл, идеал-
-визия за красота, ред и мир. Съдбата ми е да го създам отново-
-в целия му блясък и идеал.
- Не и ако си мъртъв. - Ти си мъртвецът, приятелю.
Тук... Просто си отвори очите.
Варварин!
Това е твоята съдба. Може да остане само един!
Ти подхранваше омразата си към Маркус! Единствено отмъщението ти беше в главата!
Пропиля цели векове живот и безполезни приключения, които-
-свършваха със смъртта ти.
Китай 763 г. Сл. Хр.
Маркус!
Шотландия 11 век
Не, Колин!
Воин без клан дойде при нас. Би се за нас-
-и умря за нас. Живя, като странник...
-а умря като шотландски боец.
От днес нататък той ще бъде познат, като нашия брат Колин Маклауд-
-от клан Маклауд...
Беше намерил място, което да наречеш свой дом-
-и жена, която да те обича. И какво направи?
Виждам го!
- Махни се от пътя, Дебра! - Трябва да унищожим демона!
- Ще трябва първо мен да убиете! - Махни се, Дебра.
Остави ме, Дебра. Това е моя битка.
Както и моя. Обичам те!
- Убийте го! - Оставете го намира!
- Колин! - Достатъчно!
- Не ще нараните този човек. - Той е демон, Грегър.
- Видяхме го мъртъв! - А сега е жив!
Не знам, каква магия го е съживила, но се би за нас и ни помогна за славна победа.
Погледнете го в очите... Там няма зло. Само тъга.
- Няма да го нараните! - Той те е омагьосал.
Трябва да умре!
Кълна се в честта си, както и вие!
Тръгвай.
Но никога не забравяй, че ти си Колин Маклауд от клан Маклауд.
Живей с чест...Шотландски боецо
Колин!
Любовта на Дебра или съдбата на Грегор промени ли те?
Живя ли с чест? Не, защото ти не искаше това.
Над хиляда години в теб имаше само... Отмъщение!
Гражданската война Япония, 16 век
Маркус!
Трафалгар, Испания 19 век
Умираше отново и отново без да се замислиш, какъв можеше да бъдеш...
...и какво можеше да постигнеш.
Франция Втора Световна Война
Това поне ще ти даде "6" за опит.
Свещенна земя
Защо не се откажеш преди да ти свърши късмета?
Аз обичах Мойа, а ти я уби!
Аз пък обичах Рим, всичко умира.
Такъв е начина на живот. Остава ни само да търсим причини за да продължим.
Да започнем наново. Аз намерих моята причина.
- Защо и ти не си намериш някаква? - Моята е...да те погреба!
Чудя се, кой ли е по-големият глупак.
И ето започваме наново... Сигурно ти е приятно да ти ритат задника-
-толкова често го правиш.
АВАРИЙНА ПРОТИВОПОЖАРНА СТЕНА
Далиа, побързай!
Знаех си, че си ти.
Той е мой гост.
Изглеждаш добре, стари приятелю.
Все още си жалкият дивак, който винаги си бил.
Това ще заболи.
- Колин! - Да се махаме, мъртъв е.
Занеси ваксината на доктора и му кажи за вируса. Какво чакаш?
Аз се махам!
Колин...!
Какво? Исусе, ти беше мъртъв!
- Нали? - Да, така беше
Но не ми е за пръв път.
Очакваш да повярвам, че ни остави, защото-
-ти и Маркус сте безсмъртни?
И си го преследвал през цялото това време?
- За отмъщение? - Да.
И защото е убил жена ти преди 2000 години?
2000 години! Мисля, че си откачен!
Започва да ми писва.
2000 шибани години.
Толкова мъка... Толкова омраза...
Толкова много болка си преживял.
Сигурно наистина си я обичал.
Това беше много впечатляващо... Май не! Поне си упорит.
- Къде се намирам? - Вътре.. Във твоя собствен ум
Много пусто, а?
Помниш ли това място...
...или си я забравил, както забрави обещанието си?
- Какво ли би си помислила, Мойа за теб? - Мойа я няма.
- Така ли мислиш? - Това е нейният гроб
Срещал съм дървета по-умни от теб! Да не си мислиш, че тя е само материя?
Този прах е всички останало от нея. Същността ни е вечна-
-било й е писано да те срещне отново-
-прекосявайки времето, но ти я отмина сляпо и глупаво-
неможейки да видиш, неможейки да обичаш. Толкова пълен с гняв и омраза, че-
- загуби смисъла и обещанието си. - Говориш глупости.
Нима? Отвори си очите. Не виждаш ли? Не схващаш ли?
Мойа... Дебра... Далиа... са една и съща жена.
- Колин? - Мойа
Аз съм.
Далиа ти спаси задника!
Добре дошъл. Преди пет минути имаше шест счупени ребра-
-и кървеше от спукана жлъчка...
А сега нищо ти няма.
- Ето го! - Това е той!
Наистина е жив.
Свикнал съм хората да бягат от мен. Все едно съм самия дявол.
Няма значение, какво си. Не само помогна със ваксината-
-даде им и нещо още по-важно
Даде им надежда. Вече вярват, че всичко е възможно, както и аз.
Докторе, не ми казвай, че отиваш на война срещу града.
Писна ми да се крия из каналите и да чакам деня в който ще ни избият.
Луд ли си? Имат цяла армия. Нямаш шанс.
- Нямаме избор. - Докторе!
Слушайте, всички! Днес научихме истината-
-този вирус има едничката цел да избие всички ни.
Аз предлагам да се бием. Кой е със мен?
- Нямаме избор. - Да си върнем града-
-Утре ще си върнем града. Утре ще си върнем живота.
- Колин...нали ще се биеш с нас? - Това е нашата война
- Не е негов проблем. - Но...
- За слава! - За слава!
- В името на честта! - Чест!
Всичко вървеше толкова добре. И сега ми казваш, че е безполезен.
- Какво да те правя? - Не безполезен, а просто не идеален.
Просто не можем да го контролираме напълно и би могло да избие всички ни.
- Просто ми трябва малко време. - Което за жалост нямаш.
- Свършен си. - Какво искате да кажете?
Свършен...означва свършен!
Няма да им хареса, когато разберат, че ние сме създали вируса-
- Време е за малко креативна бруталност. - Тръгвайте.
Да, сър.
- Ами, Маклауд? - Не си прави труда да го търсиш.
Той ще се върне.
Влез.
Така и не ти благодарих, че ме изкара от там.
Остави.
Ако умреш...няма да се върнеш към живот.
Понякога смъртта е по-лесна от живота. През целия си живот се боря.
Ако аз умра и ние победим, това ще е идеално за мен
Всеки ден в цървата се моля за това.
Знам, че не си вярващ...
Но съм сигурна, че Господ ме е чул, трябва да е така-
защото отговори на една от моите молитви.
Колин, молих се за теб.
- Къде е Далиа? - Оставих я да поспи.
До тук със елемента на изненадата.
Кофти късмет, сега или никога.
Руди е прав. Но има само един начин за победа.
- Маркус трябва да умре. - Можеш ли да ги задържиш достатъчно дълго?
- Какви са шансовете ти да го убиеш? - По-добре да не знаеш.
- Същото и тук. - Колин, има и друг вход към града-
-но трябва да си луд за да се опиташ от там.
Покажи ми.
Ела, скъпа... Ела при татко. Виж какво ти е приготвил татко.
Още малко... Така! Какво по дяволите...?
Горе!
Огън!
Бягайте!
Колин?
Ето го.
От там.
Бягай!
Казах ти, че трябва да си луд.
Това е единственият път за нагоре.
Благодаря. Тук аз поемам нещата.
Колин, сритай му задника!
Не можеш да се скриеш от мен.
Горкичкият, това сигурно боли.
- Далиа! - Прави каквото ще правиш и се връщай при мен!
Пази се, Далиа!
Какъв удар!
- Кой е твоя човек, а? - Ти си.
- Време е да сритаме няколко задника!
- Ето го сигнала. - Да го направим!
Колкото повече се променят нещата, толкова повече си остават същите.
Нали? Както сега? Ти беше там.
- Ти ли си отговорен за това? - Не, но ти си.
Тяхната битка, моята битка. Всичко ще свърши със смъртта ти!
Варварите винаги ще си бъдат варвари.
След, като не мога да ги контролирам или опитомя...
...ще трябва пак да започна наново.
- Какво правиш? - Не е ли очевидно?
Ще убия всичко във Ню Йорк.
Ти си луд!
След 2 минути вирусът ще тръгне по въздуха.
Можеш ли да го спреш?
Няма време.
Както казах: Всичко умира.
Моят нов свят започва!
Не... Вирусът
Как се чувстваш? Не се притеснявай, няма да си сама.
Днес всички ще умрат.. Освен мен и Маркус.
Тогава...мисля...
...да те взема с мен!
Колин, ще се срещнем отново...
...един ден...
Далиа.
...в друго време.
Боже...
Помогни ми. За тях... за нея.
Бързо се върна. Този път ще взема главата ти.
Може да остане само един!
Значи така пич, най-накрая победи.
Твърде късно.
Не, не беше. Ти спаси града.
Поглъщането помете вируса.
Но ми е жал за горкото момиче.
Поне молитвите й бяха чути.
Пази се, стари приятелю.
Това, което е изгубено отново ще бъде намерено един ден.
Ще се видим отново, Колин... Надявам се да си намерил покой.
В памет на Уилям Панзер
Превод: Роман Пенев Connor@abv.bg