JUDEA FÖRKLARAR KRIG MOT TYSKLAND
1932 sa Bernard Lecache, president för World Jewish League:
"Tyskland är vår offentliga fiende nummer ett.
Det är vårt mål att utan nåd förklara krig mot henne."
I mars 1933, innan tyskarna hade antagit några antijudiska lagar
och innan några fientligheter mot judarna hade ägt rum,
världsomspännande judiska ledare officiellt utfärdade
en krigsförklaring mot Tyskland.
En världsomspännande judisk bojkott av tyska varor började.
20 000 judar protesterade i New Yorks stadshus.
Rallyn och bojkotter riktades mot tyska varor.
Samuel Untermeyer, som talar för den internationella judendomen,
förklarade krig mot Tyskland med en ekonomisk bojkott.
Framsidan av London Daily Express den 24 mars hade en rubrik:
"JUDEA FÖRKLARAR KRIG MOT TYSKLAND".
Judiska ledare citerades som uppmanade till en
heligt krig mot det tyska folket:
"Den judiska grosshandlaren kommer att lämna sitt hus, bankiren, sin börs,
köpmannen, hans affär och tiggaren hans ödmjuka hydda,
för att gå med i det heliga kriget mot Hitlers folk..."
"Expressen" sa att Tyskland nu konfronterades
med en internationell bojkott av sin handel, sina finanser och sin industri.
I London, New York, Paris och Warszawa,
Judiska affärsmän är enade för att gå på ett ekonomiskt korståg.
I augusti 1933 talade Samuel Untermeyer om en planerad förintelse
och utrotning av judar på gång och även om ett krig
som måste föras mot Tyskland för att stoppa det.
I en hysterisk radiosändning efterlyste Untermeyer judarna
att förstöra Tyskland i ett heligt krig
fördömer tyskarna som grymma, vilda odjur och intriga.
Untermeyer hävdade att tyskarna höll på att förinta judarna
genom att "låsa in dem i avskyvärda koncentrationsläger,
svälter och torterar dem, mördar och misshandlar dem utan anledning
och ta till alla andra tänkbara former av tortyr,
omänskligt bortom befruktningen,
tills självmord hade blivit deras enda flykt,
och allt enbart för att de är eller deras avlägsna förfäder var judar..."
Detta var 1933 och Untermeyer talade redan om en Förintelse.
Tja, han måste ha haft några övernaturliga mentala krafter.
I en radiosändning på WABC New York den 6 augusti 1933 uttalade Untermeyer att:
"Var och en av er, både jude och hedning,
som inte redan är värvad i detta heliga krig, borde göra det nu och här.
Det räcker inte att du inte köper några varor tillverkade i Tyskland.
Du måste vägra att handla med någon handlare eller butiksinnehavare
som säljer tysktillverkade varor
eller vem som förmyndar tyska fartyg eller sjöfart...
Vi kommer att undergräva Hitlerregimen och få det tyska folket till sitt förnuft
genom att förstöra deras exporthandel som deras existens beror på.
Bojkotten av alla tyska varor och tjänster.
(?) Vi måste nu motvilligt inleda en världsomspännande bojkott
(?) där vi kräver och nu får ett brett stöd från män och kvinnor
av alla trosbekännelser och klasser.
I alla tider fördes aldrig mer heligt krig.
För att göra sin del och tjäna denna civilisations armé,
(?) du har bara att köpa och använda, men att vägra att köpa och använda
(?) några varor tillverkade i Tyskland eller ??? på tyska fartyg eller sjöfart.
Det nya Tyskland som kommer att bryta sig loss från judisk överhöghet
förklarades vara en fiende av judiskt intresse
och behövde därför strypas ekonomiskt igen.
Det är också viktigt att notera att detta var tidigare
Hitler bestämde sig för att bojkotta judiska varor.
Många judar i Tyskland och Palestina motsatte sig den internationella bojkotten
säger att det kommer att främja antijudiskt våld i Tyskland.
Dessa judar stödde den nationalsocialistiska regimen,
men de judiska supremacisterna brydde sig inte alls.
Trots ansträngningar från den tyska regeringen för att lindra spänningarna
och förhindra upptrappning av namnupprop
och hot från det internationella judiska ledarskapet, fortsatte det.
Intensiteten i den judiska kampanjen mot Tyskland var sådan
att Hitler sa att om kampanjen inte upphörde,
det skulle bli en endagsbojkott i Tyskland av judiskägda butiker.
Trots detta fortsatte hatkampanjen att tvinga Tyskland
att vidta defensiva åtgärder som skapade en situation
där judar blev mer och mer utestängda.
På liknande sätt skrev den judiska tidningen Natasha Retsch:
"Kriget mot Tyskland kommer att föras av alla judiska samfund,
konferenser, kongresser... av varje enskild jude.
Därmed kommer kriget mot Tyskland ideologiskt att liva upp
och främja våra intressen, som kräver att Tyskland förstörs helt.
Faran för oss judar ligger i hela det tyska folket,
i Tyskland som helhet såväl som individuellt.
Det måste göras ofarligt för all framtid.
I detta krig måste vi judar delta,
och detta med all den styrka och kraft vi har till vårt förfogande. "
Världsomspännande judiskt ledarskap med ett järngrepp av världsmedia och press
började nu den massiva lanseringen av propaganda mot Tyskland,
som snart skulle eskalera till andra världskriget.
Det var som ett direkt svar på detta som den tyska regeringen
slutligen initierade en endagsbojkott av de judiska företagen,
efter att judarna hade förklarat krig mot Tyskland.
Dr Joseph Goebbels meddelade att endagsbojkotten skulle hävas
om anti-Tysklands protester avbröts.
Om protesterna inte tog slut, varnade Goebbels
att den antijudiska bojkotten skulle återupptas.
Detta skulle dock inte hjälpa.
Den världsomspännande judiska bojkotten fortsatte i månader.
Vladimir Jabotinsky, som var en judisk kommunist
och en grundare av terroristorganisationen Irgun,
skrev i januarinumret 1934 av Natasha Retsch:
"Kampen mot Tyskland har pågått i månader
av varje judisk gemenskap, konferens, kongress, handelsorganisation,
av alla judar i världen. Det finns anledning att tro
att vår del i kampen kommer att vara av allmänt värde.
Vi ska släppa loss ett andligt och materiellt krig
hela världen mot Tyskland.
Tysklands ambition är att bli en stor nation igen,
att återerövra hennes förlorade territorier och kolonier.
Vårt judiska intresse, å andra sidan,
kräva fullständig förstörelse av Tyskland.
Den tyska nationen är kollektivt och individuellt en fara för oss.
David A Brown, nationell ordförande för United Jewish Campaign, 1934, sa:
"Vi judar kommer att föra ett krig mot Tyskland."
Chaim Weizmann, ordförande för både International Jewish Agency
och från The World Zionist Organization
och senare Israels första president, uttalade 1936:
"Det är ingen överdrift att säga att 6 miljoner judar
döms till fängelse i denna del av världen,
där de är oönskade och för vilka länderna är uppdelade i dessa
där de är oönskade och de där de inte släpps in.
Emil Ludwig Cohn 1938 sa:
"Hitler vill inte ha krig, men han kommer att tvingas till det och faktiskt snart.
England har sista ordet, som 1914..."
Henry Morgenthau, sekreterare för US Treasury, Hearst Press, september 1933, sa:
"Kriget i Europa 1934 var oundvikligt."
1938 upprepades den judiska krigsförklaringen mot Tyskland.
Det amerikanska folket uppmanades av den judiskägda pressen att
bojkotta alla tyska varor och tyska företag.
Vid världssionistkonferensen 1936 sa Chaim Weizmann:
"Kanske bara 2 miljoner kommer att överleva den kommande förintelsen,
men de kommer att vara redo för livet i Palestina."
Observera att detta var 1936.
Ett brev publicerat av Miami News den 12 juli 1938,
med titeln "Kill off the Germans" stod det att:
"Ingenting annat än den nästan fullständiga utrotningen av de vilda vita
kommer att säkerställa fred på jorden och välvilja mot människor."
Judisk professor Alexander Kulisher,
noterad advokat och sionist sa i oktober 1937:
"Tyskland är judendomens fiende och måste förföljas med dödligt hat.
Målet för judendomen i dag är ett
skoningslös kampanj mot alla tyska folk
och nationens fullständiga förstörelse.
Vi kräver en fullständig blockad av handeln,
importen av råvaror stoppas,
och hämnd mot varje tysk, kvinna och barn."
Tysklands svar var en defensiv, inte en offensiv åtgärd.
Viktiga berättelser,
viktiga fakta,
som förtydligar saker vi inte fick i skolan.
Vi fick inte i läroplanen.
De lärde dem inte ens på gymnasiet.
Jag höll föreläsningar inför historieprofessorer.
Varför hatade Hitler verkligen judarna?
Vad ville han av dem?
Hur störde de honom?
Men allt står här i "Mein Kampf".
Den här boken publicerades nyligen.
Den har precis godkänts för att översättas till hebreiska.
Det var förbjudet i alla år...
Men det finns en tidigare översättning som gjordes av "Yad Vashem"
de fick lov att...
Hitler hävdar i sin bok
att judarna är kommunister.
De gjorde den ryska revolutionen.
De dödade där 30 miljoner ryssar.
Alla de intelligenta på ett grymt och fasansfullt sätt
och det är deras plan för hela världen.
Nästa land i tur är Tyskland.
De grundade de tyska kommunist- och socialistpartierna, och det är sant.
"Om vi ​​inte besegrar dem nu, kommer de att eliminera oss,
och de kommer att slakta ytterligare 20 miljoner, alla intelligenta människor."
Och det var så de gick från land till land.
Så till slut är de enda intelligenta kvar
skulle vara judarna.
Och han har rätt.
Den ryska revolutionen gjordes av judar.
Den ryska armén byggdes av Trotskij.
Han skapade den judiska uppdelningen av kommunistpartiet.
På den första bilden av den ryska regeringen,
av 13 medlemmar,
6 var judar.
Vem grundade KGB?
judar.
Så allt är tydligt skrivet.
Han hatade inte judarna för att de hade "Peos". (?)
Han hatade dem inte för att de iakttog mitzvot,
För att de är kommunister.
och han skriver det tydligt:
"Judarna förstörde religion och tro."
"De spred i Tyskland kätteriet i Gud".
Han skriver det här.
Nu förstår du varför de inte lär ut detta i skolor?
För vem skriver läroplanen?
Samma vänstermänniskor.
De förstörde alla värden.
Förgiftad litteratur och teater.
Av 9 stora tyska tidningar ägdes 7 av judar.
tänkte att jag inte hunnit reda ut vad jag tycker om detta ännu...
Varför inträffade dessa händelser - varför gjorde denna konflikt, judar och tyskar,
bli så stark, och varför detta hat mot judarna, varför behövde det hända?
Det är fortfarande helt oklart för mig.
Men jag kanske klarar mig någon gång.
- Judarnas hat mot tyskar? - Ja.
Jag har aldrig läst, från några andra människor,
sådana hatfyllda uttryck om ett annat folk som från judarna.
- Varför... - Mer än tyskarnas hat mot judar?
Det är mycket senare, hatet mot tyskarna. Judarna var mycket tidigare.
Och det är... allt du behöver göra är att läsa Talmud.
Jag har alla 12 volymer där i den auktoriserade,
senaste översättning och utgåva, 2002,
eftersom vi ville verifiera de allmänt cirkulerade uttalandena från Talmud.
Är de korrekta? (Särskilt jämfört med en auktoriserad utgåva.)
Och jag kunde inte läsa mer än tre sidor, det fick mig att må illa.
Det är så upprörande det här är, allt i det om sexualitet och så vidare,
om hur du kan göra det med ett treårigt barn, och...
Du vet, allt är så främmande för oss.
Jag vill inte ens tänka på det.
Från 1923 till 1933 tyska nationalister
var regelbundet måltavla av judiska kommunister och terrorister.
200 nationalsocialister och 216 polistjänstemän
mördades av främst judiska kommunister.
20 000 nationalsocialister och 1 976 poliser skadades.
Herbert Norkus, en skolpojke och medlem av Hitlerjugend,
knivhöggs brutalt på sex ställen.
Horst Wessel, en ung tysk student, sköts.
Den schweiziske nationalsocialistiska ledaren Wilhelm Gustloff,
mördades brutalt av juden David Frankfurter 1936.
Tyskarna var upprörda över morden.
Terrordåden mot det tyska folket
pågick i många år utan slut.
27 februari 1933, fyra veckor efter Hitlers utnämning till kansler,
kommunistiska terrorister satte eld på riksdagen.
Lokal polis fångade en holländsk kommunist vid namn Marinus van der Lubbe,
mannen som satte eld på riksdagen.
Branden skulle ha varit början på ett rödanstiftat inbördeskrig
innan Hitler och NSDAP kunde etablera sig.
Hindenburg och Hitler agerade snabbt, utfärdade nöddekret
och kommunistiska ledare arresterades
och skickades till vad som senare skulle kallas koncentrationsläger.
De flesta kommunisterna var judar. Det är därför media porträtterar det
som en systematisk förföljelse mot judarna.
The Night of the Long Knives, även känd som Operation Hummingbird,
inträffade i det nationalsocialistiska Tyskland mellan 30 juni och 2 juli 1934.
Minst 85 personer avrättades
och mer än tusen arresterade av nationalsocialisterna.
Anledningen till detta var att som ledare Ernst Rohm m.fl
planerade en kupp mot tyskarna.
Hitlers agerande var att förhindra
ännu en kommunistisk revolution äger rum i Tyskland.
Utrensningen stärktes och konsoliderades
arméledarnas stöd till Hitler.
Den 9 november 1938
en polsk jude vid namn Hershel Grynszpan nådde den tyska ambassaden
ber att få tala med en medlem av den diplomatiska personalen.
När Ernst vom Rath, en 29-årig tysk diplomat, placerade sig i Paris,
kom för att hälsa på besökaren, tog Grynszpan upp sin pistol
och mördade honom kallblodigt.
Detta var halmen som bröt kamelens rygg.
Tyskarna fick nu nog av judiskinspirerade bojkotter, förtal,
krigshets och mord riktade mot dem.
Nyheten om mordet utlöste upplopp, bränder och vandalism
riktad till judiska och kommunistiska butiker och företag.
Upploppen sanktionerades inte av någon officiell NSDAP-medlem
och det var en arg Goebbels som beordrade våldet att upphöra omedelbart,
och det slutade efter första natten.
Goebbels förhandlade vid den tiden om omstörtning
det internationella judiska embargot
och fruktade att våldet skulle spåra ur samtalen.
Tidigt på morgonen efter Kristallnattens händelser,
Goebbels meddelade i en radiosändning att alla åtgärder mot judar
var strängt förbjudet och varnades för stränga straff
för att inte lyda denna order.
Han klagade över att han nu skulle behöva förklara denna fruktansvärda affär
till det tyska folket och världen
och att han helt enkelt inte visste vilken typ av trovärdig förklaring han skulle ge.
Hitler blev också rasande när han först hörde talas om det
och beordrade att telexmeddelandet skulle skickas till Galatea(?) kontor, som löd:
"På uttrycklig order från den allra högsta myndigheten,
mordbrand mot judiska företag eller annan egendom
får inte i något fall och under inga omständigheter äga rum."
Flera personer greps också för våld mot judar.
Våldets natt som judar kallar Kristallnatten,
natten av krossat glas, nämns ofta i västerländska medier
och i våra skolböcker som galna, spontana, antisemitiska upplopp.
Men den upprepade terrorn, psykologisk krigföring, agitation, bojkotter
och mord, som faktiskt väckte tysk förbittring,
nämns aldrig i våra historieböcker.
Efter den judiska krigsförklaringen mot Tyskland, 1933,
Tyska tjänstemän kompromissade och gjorde en överenskommelse i hemliga förhandlingar
med Palestinas centrum för Världssionistiska organisationen,
vilket skulle tillåta tyska judar och deras tillgångar att gå till Palestina.
Den affären kallades The Transfer Agreement eller The Haavara Agreement.
Denna pakt gjorde det möjligt för tusentals judar
att migrera till Palestina med sin rikedom intakt.
Emigrationen var en lagligt bedriven och reglerad angelägenhet
och inte någon form av vild flykt.
Det var ett försök att fredligt lösa konflikterna mellan
judarna och tyskarna, så att de båda kunde leva i fred igen.
Varje jude var avsedd för Palestina
satt in pengar på ett särskilt konto i Tyskland.
Pengarna användes sedan för att köpa tysktillverkade jordbruksredskap,
byggmaterial, pumpar och gödningsmedel, etc,
som exporterades till Palestina och såldes där
av det judiskägda Haavara Company i Tel Aviv.
Pengar från försäljningen gavs sedan till den judiska emigranten
när han kom till Palestina
till ett belopp som motsvarar hans insättning i Tyskland.
Avtalet tjänade alltså det sionistiska syftet att föra det judiska folket
och tillgångar till Palestina, samtidigt som de tjänar det tyska målet
att minska judiskt inflytande i Tyskland.
Således stödde Hitler den judiska emigrationen till Palestina
i östländerna från 1933 till 1941,
när kriget hindrade ytterligare samarbete.
När andra världskriget bröt ut, Israels ekonomi
skulle ha tillgångar värda hälften av en biljon dollar
skickas från Tyskland via Haavara-avtalet.
Under tiden i USA, åren mellan 1929 och 1939,
2 miljoner mexikaner deporterades också till Mexiko,
som först godkändes av president Herbert Hoover.
Av dessa var 1,2 miljoner faktiskt födda amerikanska medborgare.
Hitlers slutgiltiga lösning på det judiska problemet
skapade ett hemland för judarna på den vackra ön Madagaskar,
utanför södra Afrikas kust och vidarebosätta 1 miljon judar per år
under tyskt skydd och övervakning.
Tanken på ett judiskt hemland på Madagaskar
hade faktiskt cirkulerat i hela Europa sedan 1880-talet.
Nationalsocialisterna utarbetade en plan som gick i detalj
för evakueringen av judarna till Madagaskar
och för deras bosättning där.
SS-generalmajor Heydrich lämnade in denna plan
direkt till rikets utrikesminister i augusti 1940.
Madagaskarplanen skrotades tyvärr
när britterna invaderade ön 1942,
ta kontroll från Vichy Frankrike efter slaget vid Madagaskar.
Ett judiskt Madagaskar skulle ha varit en win-win-lösning för judar och européer
och skulle ha skonat de fattiga palestinierna och andra arabiska nationer
alla fasor och krig de skulle utstå
efter grundandet av Israel 1948.
I århundraden har européer och judar haft problem med att leva tillsammans.
Judarna har fördrivits från över 100 nationer tidigare.
Denna utvisning var inget nytt.
Varje enskild nation där judarna fick fullständiga rättigheter och privilegier,
de hade utnyttjat och moraliskt korrumperat värdnationen,
orenade hedningarna och skapade sedan uppståndelse mot sig själva.
De judiska supremacisterna har naturligtvis,
alltid kunnat skylla på "antisemitism".
Nationalsocialisterna ville att judarna skulle lämna Tyskland
och sionisterna ville att judar skulle komma till Palestina
att hjälpa till att skapa den sionistiska staten.
Nationalsocialisterna höll en konferens i Wannsee,
en av Berlins förorter, den 20 januari 1942,
där det beslutades om den slutliga lösningen av det judiska problemet.
Originaldokumentet från mötet finns faktiskt tillgängligt på internet
och ingenstans står det något om att döda judarna.
Mötet diskuterade varken gaskammare, skottlossningar,
inte heller någon av andra utrotningsmetoder.
Det fanns aldrig en slutgiltig lösningsplan. DAVID COLES RÖST
Det är en av falskheterna som svävar runt. judisk förintelserevisionist
Bara för att nazisterna hade använt termen slutlig lösning,
både under åren före kriget och i början av kriget,
det betyder inte att de någonsin har utarbetat en plan.
Även protokollet från mötet, protokollet som fördes
från Wannsee-konferensen, ganska tydligt ange
att judarna vid ett tillfälle kommer att släppas fri,
så någon slutgiltig lösningsplan var det inte tal om.
Det pratades helt enkelt om
"Tja, nu när östfronten har avstannat,
vi måste komma på vad vi ska göra med dessa många
miljontals judar som vi nu har i vårt förvar."
Det var ett problem som nazisterna kände behovet av att ta itu med,
men inte genom att skapa en gigantisk övergripande plan.
Syftet med Wannsee-konferensen var att diskutera och planera
hur Europas judar skulle deporteras österut.
Några judar skulle stanna kvar i Tyskland
att arbeta med vägbyggen med mera.
De beslutade också att judar som deltog i första världskriget,
som alla var över 65 år och alla som arbetade inom industrierna,
skulle stanna i Tyskland.
Detta har också bekräftats av Yehuda Bauer,
professor i Holocaust-studier vid Avraham Harmon Institute of
Samtida judendom vid hebreiska universitetet i Jerusalem.
Transitläger skapades också i Polen
för att underlätta invandringen av judar.
Termen "Endlosung der Judenfrage", slutlig lösning av judiska frågan
var en fras som användes av nationalsocialisterna
angående "Auswanderung", emigration,
och "Evakuierung", evakuering av judar i det ockuperade Europa,
till öst, Palestina och Madagaskar.
De första som använde termen var dock faktiskt sionisterna.
Den slutliga lösningen av den judiska frågan är i själva verket,
ett direkt citat från 1897 års sionistiska manifest.
Den ökända frasen användes av ledande sionister
långt innan NSDAP ens existerade.
År 1897, National Jewish Association - Köln
publicerade sitt program (kallat 'Theses'):
"Erfarenheten har visat att medborgerlig frigörelse har misslyckats
att säkra det judiska folkets sociala och kulturella framtid.
Den slutliga lösningen av judiska frågan ligger därför
i upprättandet av den judiska staten."
År 1897 grundade familjen Rothschild den sionistiska kongressen
och arrangerade sitt första möte i München.
Detta arrangerades om i Basel, Schweiz.
Denna sammankomst leddes av "sionismens fader" Theodor Herzl.
Och 1899 föreslog han den "slutliga lösningen av judiska frågan"
och föreslagen likvidering av judiska rikedomar:
"Det är viktigt att judarnas lidande blir värre...
detta kommer att hjälpa oss att förverkliga våra planer.
Jag har en utmärkt idé...
Jag ska förmå antisemiter att likvidera judisk rikedom...
Antisemiterna kommer att hjälpa oss därigenom att de kommer att stärkas
förföljelsen och förtrycket av judar.
Antisemiterna ska vara våra bästa vänner."
Herzl använde också termen "den slutliga lösningen av judiska frågan"
i ett brev från 1899 till den ryske tsaren.
"...Jag är skyldig min tillåtelse att lägga fram den sionistiska planen
för den slutliga lösningen av judiska frågan."
Sionisten Nahum Sokolov skrev i sin bok 1919, History of Sionism, att:
"Den moderna civilisationens framsteg har kommit att betraktas som något slags
modern Messias för den slutliga lösningen av det judiska problemet."
Richard James Horatio Gottheil var son till en rabbin
och president för American Federation of Sionists. Han sa:
"Assimilering av judarna får inte vara den slutliga lösningen av judiska frågan."
Den judiska årsboken 5676 säger att de brittiska judarna
antog en policy för "den slutliga lösningen av judiska frågan".
Till och med 1940, en judisk tidskriftsartikel, som citerade Trotskij,
nämnde "Den slutliga lösningen av judiska frågan".
Israelisk advokat, diplomat och sionist, Aryeh Leon Kubovy, sa:
Det finns inga dokument undertecknade av Hitler, Himmler eller Heydrich
på tal om att utrota judarna...
Ordet "förintelse" förekommer inte i brevet från Göring till Heydrich
angående den slutliga lösningen av judiska frågan."
HITLERS KAMP FÖR FRED
Hitlers främsta mål var att lösa problemen med Versaillesfördraget
och att ta tillbaka det stulna tyska territoriet
att förena alla tyskar till det tredje riket.
Så tidigt som 1923 sa Hitler i sitt tal:
"Så länge detta fördrag gäller,
det kan inte bli någon uppståndelse för det tyska folket.
Ingen social reform av något slag är möjlig.
Fördraget gjordes för att föra 20 miljoner tyskar i döden
och att förstöra den tyska nationen.
Vad politiskt korrekta historiker misslyckas med att nämna
eller medvetet dölja är det faktum att Hitler faktiskt gjorde flera
dokumenterade försök i ett försök att undvika andra världskriget.
Men vart och ett av dessa fredsoffer avvisades
av dem som skulle vinna på ett krig med Tyskland.
Den 17 maj 1933
Hitler höll ett tal som förklarade att Tyskland var villigt att avväpna
om grannländerna skulle återgälda.
Förslaget avslogs.
Istället fortsatte de andra länderna att fylla upp sina arsenaler med vapen,
samlar upp sina förråd av sprängämnen och ökar antalet trupper.
Nationernas Förbund, segermakternas globalistiska instrument,
tvingade Tyskland genom en prövotid
innan det skulle vara möjligt att diskutera de andra ländernas nedrustning.
Sålunda, den 14 oktober 1933,
Hitler bröt sig ur det globalistiska Nationernas Förbund
som det var omöjligt att komma överens med.
Den 18 december 1933 lämnade Hitler ett sexpunktsförslag
för att förbättra internationella förbindelser.
Den 26 januari 1934
Hitler slutförde en icke-angreppspakt med Polen.
Rikets faror var nu så stora
att Hitler återinförde värnplikten den 16 mars 1935.
Den 1 mars 1935 försäkrade Hitler Frankrike vid alla möjliga tillfällen
hans önskan att leva i fred med henne.
Den 21 maj 1935 gjorde Hitler ett nytt försök
för att undvika den växande risken för krig.
Den 18 juni 1935
Hitler förhandlade fram ett sjöavtal med Storbritannien.
Den 31 mars 1936,
Hitler formulerade en omfattande plan för fred.
Denna fredsplan kunde ha varit en verklig vändpunkt
för välståndet för alla nationer i Europa.
"Jag vädjar till förnuftet i internationella angelägenheter.
Jag vill visa att idén om evig fiendskap är fel.
Vi är inte arvsfiender." -Adolf Hitler 1936
Vi kommer att tvinga detta krig på Hitler, om han vill det eller inte."
- Winston Churchill i en sändning från 1936
ANSLUTNINGEN
Anschluss var Österrikes frivilliga enande till det tyska riket.
Versaillesfördraget hade brutit upp det österrikiska-ungerska riket
och nekade det nya Österrike att förena sig med Tyskland,
men efter att ha sett den stora framgången med Hitlers Tyskland,
det fanns ingen stopp för österrikarnas önskan att förena sig
med sina glada bröder och systrar,
överväldigande 99 % av österrikiska medborgare
röstade för att återförenas med sina tyska bröder.
Utan att ett skott avlossades, på morgonen den 12 mars 1938,
Tyska styrkor korsade gränsen nära Hitlers födelseplats, Braunau,
och hälsades som frälsare och befriare av de glada österrikarna.
Som en broderlig gest mot österrikarna
och ett tecken till resten av världen på en fredlig återförening,
Hitler bjöd in österrikiska trupper att marschera in i Tyskland också.
Inte överraskande, västerländska globalistiska medier
skildrade den glädjefulla enandet som
"Tyskland invaderade och erövrade Österrike".
Österrike befann sig fortfarande i depressionen när Hitler enade båda länderna.
Med hjälp av Tyskland vändes detta problem.
Ordningen återställdes och inom två år var det full sysselsättning.
12 mars 1938
MUNICHAVTALET
Tjeckoslovakiens tyska folk
delade samma önskan att återförenas med Tyskland.
När Versaillesfördraget slet Österrike-Ungern i stycken,
den kombinerade tjecker, slovaker, tyskar och ungrare
in i en konstgjord stat som heter Tjeckoslovakien.
Prag och Böhmen har varit en del av Tyskland i århundraden.
Pragregimen utgjorde ett allvarligt hot mot Tyskland.
Tjeckoslovakiens kommunistiska president Benes,
hade beordrats av sina Kremlmästare att öppna sina gränser
till de kommunistiska arméerna med ett ögonblicks varsel
att starta ett krig mot Tyskland.
Prag skulle bli den sovjetiska språngbrädan till Tyskland.
Den tyska regionen Sudetenland söder om Tyskland,
hade 3,5 miljoner medborgare. Precis som österrikarna,
Sudeterna ville förena sig med Tyskland,
men Tjeckoslovakiens kommunistiska president, Edward Benes,
skulle inte tillåta det.
Sudeterna var redan allvarligt misshandlade
av den kommunistiska staten Tjeckoslovakien.
För att avsluta detta, den 15 mars 1939,
Tyska trupper gick in i Tjeckoslovakien.
Senare samma dag var Hitler i Prag med sina trupper.
För att lösa frågan på ett fredligt sätt,
Hitler kallade till en kriskonferens i München
med Italien, Frankrike och England.
Alla var överens om att tyskarnas Sudeterland skulle förenas med Tyskland
och att slovakerna skulle ha en egen stat som heter Slovakiska republiken.
Sudettyskarna återfördes till tyskt styre,
precis som de ville. Verkligen en win-win situation.
Som när man anländer till Österrike,
Hitler fick också ett hjältemottagande när han besökte Sudeterna.
Chamberlain återvände från München till ett saligt svar,
viftade med ett papper som han och Hitler hade undertecknat och förklarade:
"För andra gången i vår historia,
en brittisk premiärminister har återvänt från Tyskland
bringa fred med ära. Jag tror att det är fred för vår tid."
December 1938 instruerade Hitler den tyske utrikesministern
att göra ett avtal med Frankrike.
DEN POLSKA KORRIDOREN
Efter första världskriget hade de allierade styckat tyskt territorium
och ges en del av Tysklands Västpreussen
till den nyligen återupprättade nationen Polen.
Östra Preussen lämnades totalt avskuret och isolerat från Tyskland.
Versaillesfördraget hade skiljt den tyska staden Danzig från Tyskland
och gav den till Polen mot dess medborgares vilja.
Statsvetare Stefan Wolff,
professor vid University of Birmingham, säger att:
"Polska statstjänstemäns agerande efter korridorens etablering
följde en kurs av assimilering och förtryck."
Som ett resultat, en stor mängd etniska tyskar
lämnade Polen efter första världskriget.
De samtida tyska statistikerna säger att 592 000 tyskar hade lämnat 1921
och andra polska forskare säger att upp till en miljon tyskar lämnade.
Den fria staden Danzig var över 90 procent tysk
och hade sedan 1871 tillhört Tyskland.
Staden med en övervägande tysktalande befolkning,
tillsammans med det omgivande tyska området Östpreussen,
Danzig isolerades från det tyska fastlandet genom Versaillesfördraget,
(?) vilket tidigare tyskt territorium som nu tillhör Polen,
skär rakt igenom den preussiska pommernregionen i Tyskland.
I motsats till vad många tror hyste Hitler inget agg mot polacker.
Faktum är att han var djupt imponerad av den polska segern
i det polsk-sovjetiska kriget 1919 till 1921.
Hitler ville ha den typ av allians med Polen som han hade med Italien
och om han kunde skulle han ha slagit sig ihop med det polska folket
att försvara Europa från kommunismen.
Marskalk Joseph Pilsudski var en ledare för Polen
fram till sin död 1935. Han idoliserades av Hitler.
1934 undertecknades en fredspakt mellan Adolf Hitler och Pilsudski,
säkerställa fred mellan de två nationerna.
"Det var vettigt att Polen skulle delta
i en försvarsmur mot bolsjevismen”, sa Hitler.
Varje polsk division skulle innebära en förstärkning av den militära makten
mot inte bara ett möjligt, utan nu redan väsentligt uppenbart,
bolsjevismens angrepp mot Europa.
All antipolsk propaganda förbjöds nu av Hitler.
I ett riksdagstal den 21 maj 1935 sa Hitler:
"Vi känner igen, med förståelsen och den innerliga vänskapen
av sanna nationalister, den polska staten som hem
av ett stort nationellt medvetet folk."
Enligt denna icke-angreppspakt,
båda länderna lovade att lösa sina problem genom förhandlingar,
inte väpnad konflikt.
Tyvärr dog Pilsudski den 12 maj 1935,
och fredsförhandlingar föll igenom.
I Tyskland flaggades nu på halv stång.
Hitler var verkligen ledsen över Pilsudskis död
och han skrev till och med ett brev till sin fru.
Den polske ledarens plötsliga död var mycket dåliga nyheter för Tyskland.
Den populära marskalken efterträddes av marskalken Edward Rydz-Smigly.
Pilsudskis död och Smiglys uppgång
skulle bli stora bakslag för Tyskland.
Smigly var inte intresserad av fred med Tyskland
och han undertecknade istället den polsk-brittiska gemensamma försvarspakten,
som lovade en brittisk militär hjälp i en situation
om Polen skulle attackeras av ett annat europeiskt land.
USA:s judiske finansminister, Henry Morgenthau Jr.,
ringde den judiska franska politikern Leon Blum,
och föreslog att tyska bankkonton skulle frysas i Frankrike
i hopp om att driva Frankrike in i ett krig med Tyskland.
I oktober 1938 krävde Polens diktator Smigly en del av Schlesien
och några andra mindre tjeckiska områden.
Den polska armén annekterade områdena med en befolkning på 227 399 personer
och polska stridsvagnar rullade in i det annekterade tjeckiska territoriet.
Tjeckerna var för maktlösa för att stoppa de påtvingade annekteringarna.
Den 16 mars 1939, förment neutrala Roosevelt
skickade ett ultimatum till Storbritannien och krävde det härefter
den brittiska regeringen skulle starkt motsätta sig Tyskland.
Kartor började nu cirkulera som visar en ny västpolsk gräns
sträcker sig till strax väster om Berlin.
Tyska tidningar och politiker som Adolf Hitler
anklagade nu polska myndigheter för att organisera och tolerera
våldsam etnisk rensning av etniska tyskar som bor i Polen.
Den 25 april 1939
den judiske diplomaten, journalisten och romanförfattaren William Bullitt,
kallade den amerikanska tidningens krönikör Karl Henry von Wiegand,
chefskorrespondent för den internationella nyhetstjänsten
till den amerikanska ambassaden i Paris och sa till honom:
"Krig i Europa har beslutats.
Polen har försäkran om stöd från Storbritannien och Frankrike,
och kommer inte att ge efter för några krav från Tyskland.
Amerika kommer att vara i kriget strax efter att Storbritannien och Frankrike går in i det."
I ett hemligt samtal på Hyde Park den 28 maj 1939,
Roosevelt försäkrade Tjeckoslovakiens kommunistiske före detta president,
dr. Edward Banes, att Amerika aktivt skulle ingripa
på Storbritanniens och Frankrikes sida i det förväntade europeiska kriget.
Greve Jerzy Potocki var den polska ambassadören i USA.
Han förklarade 1934 att:
"Framför allt är propagandan här helt i judiska händer.
När man har allmän okunnighet i åtanke är deras propaganda så effektiv
att människor inte har någon verklig kunskap om det verkliga läget i Europa.
President Roosevelt har fått makten
att skapa enorma beväpningsreserver för ett framtida krig,
som judarna medvetet är på väg mot."
I en rapport från Washington tillbaka till utrikesministern i Warszawa,
daterad 9 februari 1939 skrev han:
"Judarnas tryck på president Roosevelt och på utrikesdepartementet
blir allt kraftfullare...
judarna är just nu ledarna för att skapa en krigspsykos
som skulle kasta hela världen i krig och orsaka en allmän katastrof.
Denna stämning blir mer och mer påtaglig.
I deras definition av demokratiska stater,
judarna har också skapat verkligt kaos:
de hade blandat ihop idén om demokrati och kommunism
och har framför allt höjt fanan om brinnande hat mot nazismen.
Detta hat har blivit ett frenesi.
Det sprids överallt och på alla sätt:
på teatrar, på bio och i pressen.
Tyskarna framställs som en nation som lever under Hitlers arrogans,
som vill erövra hela världen
och dränka hela mänskligheten i ett hav av blod.
I samtal med judiska pressrepresentanter,
Jag har upprepade gånger stött på det obönhörliga
och övertygad uppfattning om att krig är oundvikligt.
Denna internationella judendom utnyttjar alla medel för propaganda
att motsätta sig varje tendens till någon form av
konsolidering och förståelse mellan nationer.
På så sätt växer övertygelsen stadigt men säkert
i den allmänna opinionen här att tyskarna och deras satelliter,
i form av fascism, är fiender som måste vara
dämpad av den "demokratiska världen".
I en dagboksanteckning från den 6 juli 1939 sa han:
"I väst fanns det alla typer av element som öppet tryckte på för krig:
judarna, superkapitalisterna, vapenhandlarna.
Idag är de alla redo för en fantastisk verksamhet,
eftersom de har hittat en plats som kan eldas upp: Danzig;
och en nation som är redo att slåss: Polen.
De vill göra affärer på vår rygg.
De är likgiltiga inför förstörelsen av vårt land.
Faktum är att allt kommer att behöva byggas om senare,
de kan tjäna på det också."
Som tidigare var tyskarna i Polen en förföljd minoritet,
berövad alla rättigheter, precis som med tyskarna strandsatta i Tjeckoslovakien.
Mellan 1919 och 1939 attackerades Tyskland upprepade gånger
av polska partisaner som arbetar för judiska eller kommunistiska intressen.
Det fanns redan 80 000 etniska tyskar i flyktingläger
i både Danzig och tyska riket.
Den irländska avhopparen till Tyskland William Joyce förklarade:
"Tyska män och kvinnor jagades som vilda djur
genom Brombergs gator. När de fångades,
de stympades och slets sönder av den polska pöbeln...
Varje dag ökade slakteriet.
Tusentals tyskar flydde från sina hem i Polen
med inget annat än kläderna som de bar.
På nätterna 25 augusti till och med 31 augusti,
det inträffade, förutom otaliga attacker på civila av tyskt blod,
44 perfekt autentiserade väpnade våldshandlingar
mot tyska officiella personer och egendom."
Det fanns 12 857 identifierade döda i Brombergområdet,
lämnar ett stort antal oidentifierade döda där
och många fler döda på andra håll.
Både Hogan och Wehrmacht War Crimes Bureau håller med om dessa slutsatser.
Dessa historiska fakta bekräftades också
av den östtyske historikern Theodor Bierschenk 1954,
och den socialdemokratiske journalisten Otto Heike 1955,
på grundval av polska dokument.
George Ohio sa: "Jag bodde i Tyskland under 1980-talet
när många människor som levde under kriget fortfarande levde.
Jag sökte upp alla som bodde nära Polen 1939
och hade turen att träffa flera personer.
En var en tulltjänsteman som sa att det var så illa vid gränsen
de var beväpnade och hade även granater på sitt kontor, redo för attacker.
En annan berättade för mig att hans husdjur ofta stals av polska terrorister.
En annan berättade om sin systerdotter som blivit våldtagen av en polack som korsade gränsen.
Detta är bara en av många historier som tyska civila berättat för mig
som bevittnade dessa gränsintrång precis som hände 1919 till 1928.
En sak som många inte ser är det
Polen attackerade öppet Tyskland
direkt efter första världskriget, vilket ledde till många gränsstrider.
När Tyskland började pressa Polen för att utarbeta en lösning på korridoren,
attackerna började igen.
Och en sak som är tydlig för mig är det
Tyskland hittade inte på dessa attacker."
För att lösa problemen lade Hitler fram många praktiska förslag,
som inkluderade demilitarisering av de viktigaste hamnområdena,
folkomröstning, acceptera Gdynia som en polsk hamnstad vid Östersjön,
1 km breda järnvägs- och vägpassager för att förbinda östra Preussen med Tyskland
eller för att länka Polen till Östersjön.
Anti-Kominternpakten skulle också undertecknas
att skydda Polen från kommunistisk subversion.
Varje enskilt tyskt förslag ignorerades.
Den mycket ogillade polske utrikesministern J�zef Beck
tackade nej till varje enskilt tyskt förslag.
Efter detta skulle tysk propaganda vända sig mot Polen.
Både Storbritannien och Frankrike närmade sig öppet EN NY HELIG ALLIANS
Stalins folkmordsbekämpande bolsjevikregim EN NY HELIG ALLIANS
med hopp om att återställa en ny version av Triple Entente Alliance
som hade skapat tvåfronterna första världskriget mot Tyskland.
Rydz-Smigly, Polens nya diktator,
valdes ut av globalisterna för att ta en kamp med Tyskland,
för Storbritannien och Frankrike att sedan attackera Tyskland från öster
till försvar av Polen, och slutligen för Sovjetunionen
för att sedan gå med i kampen mot Tyskland från öster.
Denna planerade aggressionsstrategi mot Tyskland
diskuterades öppet och i vanliga media.
Till exempel, så tidigt som 1938, i en bok med titeln "A New Holy Alliance",
av den välkände judiske författaren Emil Ludwig, född Emil Cohn.
I boken efterlyste han en återfödelse av exakt samma
tvåfronts militärallians som två decennier tidigare
hade planerats mot Tyskland.
Storbritannien, Frankrike, USA, Ryssland,
det mycket inflytelserika globalistiska New York-baserade Council on Foreign Relations,
i sin tidning Foreign Affairs,
bar en gynnsam recension för Ludwigs bok, där möjligheten
att skapa en tvåfrontsallians bekräftades öppet.
Emil Ludwig sa:
"Även om Hitler i sista stund skulle vilja undvika krig
som skulle förgöra honom, han kommer, trots sina önskemål,
vara tvungen att föra krig."
Hitler såg rakt igenom detta genomskinliga spel
och sträckte sig följaktligen ut till Stalin.
Den 23 augusti 1939 undertecknade Hitler den tysk-sovjetiska icke-aggressionspakten,
även känd som Molotov-Ribbentrop-pakten.
Detta gjordes för att hindra de krigshetsande västerländska allierade
genom att neutralisera deras nya trippelentente med sovjet.
Hitler ville inte ha ett tvåfrontskrig
och den tillfälliga alliansen med Stalin gjordes av hopp
att britterna inte skulle våga förklara krig.
Även efter att pakten undertecknades,
Hitler försökte fortfarande undvika krig genom att nå ut till de allierade för samtal
som de vägrade att engagera sig i varje gång.
Hitler skrev till och med ett hjärtligt brev till den franske presidenten Daladier
bara några dagar efter att Ribbentrop och Molotov slutförts i Moskva.
Redan i oktober 1930
den inflytelserika polska tidningen The League of Great Powers
hade följande förklaring:
"En kamp mellan Polen och Tyskland är oundviklig.
Vi måste förbereda oss på det systematiskt.
... Tysklands nederlag måste produceras av polska trupper
i mitten av territoriet för att slå Tyskland till hjärtat.
I ett krig med Tyskland kommer det inte att finnas några fångar,
och det kommer inte att finnas utrymme varken för mänskliga känslor eller kulturella känslor.
Världen kommer att darra inför det tysk-polska kriget.
Vi kommer att framkalla i våra soldater en övermänsklig stämning av offer
och en ande av skoningslös hämnd och grymhet."
Warszawa tidningen Depesza den 20 augusti 1939,
gjorde följande meddelande:
"Vi är redo att göra ett kontrakt med djävulen
om han hjälper oss att slåss mot Hitler. Lyssna:
mot Tyskland inte bara mot Hitler.
Det tyska blodet kommer att spillas i ett framtida krig i sådana strömmar
som om det inte har setts sedan världens begynnelse."
Polens marskalk Rydz-Smigly sa i Daily Mail den 6 augusti 1939 att:
"Polen vill ha krig med Tyskland
och Tyskland kommer inte att kunna undvika det även om hon vill."
Den polske ambassadören i Paris sa den 15 augusti 1939:
"Det kommer att vara en polsk armé som kommer att invadera Tyskland den första krigsdagen."
Lord Beaverbrook var en topptidning (?) i Storbritannien.
Hans Daily Express var den mest lästa tidningen i världen vid den tiden.
I ett privat brev skrivet i mars 1938 skrev han:
"Det finns 20 000 tyska judar i England - i yrken som bedriver forskning.
De arbetar alla mot ett boende med Tyskland.
Judarna har fått en stor position i pressen här...
Jag är åtminstone skakad. Judarna kan driva oss in i krig."
Hitler förklarade slutligen för den brittiske ambassadören Sir Neville Henderson
den 25 augusti 1939:
"Polens provokationer har blivit outhärdliga."
Polska tjänstemän uppmuntrades att attackera Tyskland
av brittiske ambassadören Sir Howard William Kennards löften
och Frankrikes ambassadör Leon Noel.
De hade lovat att Storbritannien och Frankrike
skulle komma Polen till omedelbar hjälp om Tyskland skulle attackera.
Hitler nämnde över 30 gränsöverträdelser bara för augusti
i sitt riksdagstal den 1 september 1939.
Under de sista veckorna av augusti 1939,
Tyskarna terroriserades till sist i byar med uttrycket
"slakta bort dem".
Raspropaganda i den polska, främst judiskägda pressen
spelat en stor roll i förföljelsen av de etniska tyskarna.
Attackerna nådde sin kulmen den 3 september i Bromberg,
i vad som kallas den blodiga söndagen.
Den polska militären gav fullt stöd till de polska civila och partisaner,
jaga, slakta den återstående tyska minoriteten som fortfarande finns kvar i Polen.
I den vanliga kommunistiska praxisen jagades den tyska befolkningen.
Husen genomsöktes och etniska tyskar misshandlades och våldtogs.
De vallades vanligtvis tillsammans, drevs bort och massakrerades
i isolerade fläckar i antal från 39, 48, 53 till 104 åt gången.
Minst 5 500 slaktades som grisar.
Barn spikades i lador,
kvinnor våldtogs och hackades till döds med yxor,
män misshandlades och hackades till döds.
328 tyskar vallades in i Brombergs protestantiska kyrka
varefter kyrkan sattes i brand. Alla 328 brann till döds.
Massakrerna i staden Bromberg skulle vara dolda från våra historieböcker.
Idag har dessa massakrer visat sig vara en av de mest monstruösa
och brutala brott som någonsin kommer att utsättas för en civilbefolkning.
Leon Degrelle sa:
"Av alla andra världskrigets brott,
man hör aldrig talas om grossistmassakrerna
som inträffade i Polen strax före kriget.
Tusentals tyska män, kvinnor och barn massakrerades
på det mest fruktansvärda sätt av pressens rasande (?) folkhop."
Hitler bestämde sig för att stoppa slakten och han rusade till undsättning.
Tyskland gjorde slutligen vedergällning den 1 september 1939,
samma dag som Danzig formellt tillfångatogs av Tyskland.
Tyskland invaderade Polen och återtog territorierna
som hade tagits ifrån henne genom Versaillesfördraget.
Kriget med Polen varade bara 29 dagar.
Blitzkrieg har överraskat Polen.
Våldshandlingarna mot tyskarna skulle fortsätta
och slutligen omfatta totalt 58 000 tyska slaktade.
Massmorden på tyska upphörde den 18 september
när tyska trupper anlände till (?)
"Jag talar i förnuftets namn.
Jag ser ingen anledning som skulle kunna tvinga fram ett fortsatt krig. " - Adolf Hitler
Dagen bankirerna fick sitt krig den 3 september 1939
Jag talar till dig från kabinettsrummet på Downing Street 10.
I morse överlämnade den brittiske ambassadören i Berlin den tyska regeringen
en sista anteckning om det, såvida vi inte hörde från dem vid 11-tiden
att de genast var beredda att dra tillbaka sina trupper från Polen,
ett krigstillstånd skulle råda mellan oss.
Jag måste säga er nu att inget sådant åtagande har mottagits,
och att följaktligen är detta land i krig med Tyskland.
Befriade tyskar välkomnade Hitler till Danzig som en hjälte.
Efter att ha blockerat vägen till någon fredlig diskussion
i sju år före kriget, Storbritannien och Frankrike
förklarade krig mot Tyskland den 3 september 1939.
Den 5 september,
den första bomben släpptes på tysk mark av Royal Air Force.
Sovjetunionen invaderade sedan Polen från öster och massakrerade
tiotusentals oskyldiga polacker, men de allierade sa ingenting.
De allierade använde bara Polen som en dummy för att starta kriget.
Churchill skulle till och med ge över Polen
och hela Östeuropa till Sovjet efter kriget.
Fransmännen invaderade faktiskt Tyskland den 7 september.
den tyska armén,
nu förstärkt med trupper som återvänder från det polska fälttåget,
genomförde en motoffensiv
som tog tillbaka det förlorade territoriet från de invaderande fransmännen.
Genom att befria det som fransmännen hade invaderat,
tyskarna förlorade 196 soldater plus 114 saknade och 356 skadade.
Den 17 september 1939 var det tysk-polska kriget redan över.
Hitlers uppdrag var redan fullbordat.
Om Storbritannien och Frankrike inte skulle ha förklarat krig,
kriget skulle ha stoppats just där.
Miljontals liv skulle ha räddats.
Men Storbritannien hade planer på ett långt krig
och de ville inte ha fred.
Den lugna perioden mellan slutet av det polska kriget fram till maj 1940
kallas det falska kriget.
Under denna period fortsatte Tyskland att förhandla om fred.
Brittiska hertigen Arthur Wellesley, 5:e hertigen av Wellington, sa:
"Denna krigsförklaring
är anti-blidmännens och de jävla judarnas fel."
Under sitt tal den 6 oktober 1939,
Hitler vädjade för fred än en gång. Han sa:
"Inte vid något tillfälle och på ingen plats
har jag någonsin handlat i strid med brittiska intressen...
Jag tror än i dag att det bara kan bli verklig fred i Europa
och över hela världen, om Tyskland och England kommer till en överenskommelse."
Majoriteten av polackerna förstod
att tyskarna inte var deras verkliga fiender
och hade ingen som helst hand i spelet.
Gränskonflikterna anstiftades av de polska eller judiska partisanerna,
uppmuntrad av den judiskägda pressen och den polske diktatorn Smigly
i nära samarbete med Roosevelt.
En samling hemliga polska dokument som föll i tyska händer
när Warszawa intogs i september 1939,
tydligt fastställde Roosevelts avgörande roll
för att utlösa andra världskriget.
De avslöjade också krafterna bakom Roosevelt som drev på för krig.
I september 1939 sa Adolf Hitler:
"Gång på gång har jag erbjudit vänskap
och vid behov närmaste samarbete med England,
men kärlek kan inte erbjudas bara från en sida.
Det måste mötas av motsvarighet av den andra sidan.
Tyskland strävar inte efter några intressen i väst."
I oktober 1939 proklamerade Hitler i sitt tal ett nytt fredsförslag
att förhindra att fler européer dödas i ett meningslöst krig.
Om de allierade makterna ville ha fred,
de skulle för länge sedan ha tagit handen som sträcktes ut mot dem, men nej.
Ödet för denna plan var exakt detsamma
som för alla andra tidigare vädjanden från Hitler - inget svar.
Den 4 november 1939, Roosevelt och hans judiska rådgivare Bernard Baruch,
i stället beslutat att upphäva tidigare neutralitetslagar
att kunna sälja vapen till krigförande nationer
och att snart gå in i ett nytt krig mot Tyskland.
Daily Herald sa i december 1939:
"Sluta prata om fredsförhållanden! Bryt Tyskland i bitar!"
Hitler vädjar till de allierade att dra tillbaka sina krigsförklaringar:
"Alla mina fredsanspråk har avvisats och krig förklarades mot oss...
Det tyska folket har inget hat, ingen fientlig känsla
mot det engelska eller franska folket."
Till Frankrike säger han:
"Jag har alltid uttryckt för Frankrike min önskan att för alltid begrava vår uråldriga fiendskap
och fören samman dessa två nationer, som båda har ett sådant härligt förflutet."
Till britterna säger Hitler:
"Jag har inte ägnat mindre ansträngning åt att uppnå anglo-tysk vänskap.
Jag har inte vid något tillfälle eller någonstans agerat i strid med brittiska intressen...
Varför ska detta krig i väst utkämpas?"
STOPPA WILFRED
De allierade planerade att invadera Norge och Sverige,
attackera för att skära av Tysklands järnmalmstillgångar från Sverige
genom att illegalt bryta norska vatten,
och sedan ockupera den viktiga norska hamnen Narvik.
Den 8 april 1940
Storbritannien bröt mot norsk neutralitet genom att bryta norska vatten.
Planer gjordes också för att bygga en verksamhetsbas i Danmark,
Tysklands neutrala granne i norr.
Dessa allierade planer kallades: 'Operation Wilfred och plan R 4'.
Den norska politikern hette Vidkun Quisling
bekräftade förekomsten av dessa allierade planer.
Quisling hade tjänstgjort i militären från 1911 till mitten av 20-talet,
specialiserad på ryska angelägenheter.
Han var stationerad i Ryssland och såg bolsjevikerna spela på egen hand.
1929 återvände han till Norge och tjänstgjorde som diplomat
och senare försvarsminister för två regeringar.
1930 skrev han "Ryssland och oss själva",
där han talade om bolsjevismens faror.
1933 grundade han National Collection,
ett nationellt enhetsparti för att rädda Norge från kommunismens hot.
På Adolf Hitlers 50-årsdag skickade Quisling ett kort
tacka honom för att han räddade Europa från bolsjevismen och judiskt herravälde.
Hitler sa till Quisling:
"Efter att ha lagt det ena förslaget efter det andra till britterna
om omorganisationen av Europa,
Jag finner mig nu tvingad att mot min vilja utkämpa detta krig mot Storbritannien."
Quisling som var sympatisk med Tyskland ville inte ha sitt land
att bli ett slagfält, så han informerade Hitler om handlingen
att föra krig från de två skandinaviska länderna.
Tidigt på morgonen den 9 april 1940,
Tyskland satte därför snabbt operation Weserubung i verket
och kom för att säkra Danmark, och sedan den norska hamnen i Narvik,
precis innan britterna kunde placera sina minor.
Detta var en förebyggande manöver
mot den planerade allierade operationen Wilfred och Plan R 4.
Således hindrade Hitler Storbritannien från att använda Norge och Danmark
som operationsgrund mot tysk sjöfart.
Tyska diplomater försäkrade lugnt ledarna för de skandinaviska nationerna det
Tyskland strävar varken efter erövring eller inblandning i deras inre angelägenheter.
Tyskarna släppte flygblad över Danmark som förklarade deras handlingar,
fördömde antitysk brittisk krigshets och propaganda
och försäkrade danskarna att Tyskland skulle skydda deras land.
Livet på den begränsade tyska ockupationen fortsatte utan problem
för skandinaverna under kriget och större delen av Norden
var glada över att de skyddades av tyskarna.
Hitlers vädjanden om fred ignorerades upprepade gånger
som brittiska och franska trupper hade samlats i norra Frankrike.
Planer diskuterades öppet för att avancera österut mot Tyskland
via Belgien och Holland.
Som en annan förebyggande handling av nationellt självförsvar,
Tyskland tog kampen mot de allierade innan de allierade kunde invadera Tyskland
och återinrätta ett andra Versilles-avtal om henne.
Storbritanniens och Frankrikes arméer var ingen match
för den nya taktiken som kallas Blitzkrieg.
Till Storbritannien och Frankrike,
som räknade med att slåss i skyttegravarna som de gjorde under första världskriget,
denna nya tyska krigsmaskin kom som en överraskning som de inte kunde hantera.
Tyskarna beslagtog snabbt livsviktigt territorium och resurser,
som utflankerade och fångade de allierade vid Frankrikes kust.
Hitler invaderade Nationernas Förbunds medlemsländer i Belgien och Nederländerna
för deras strategiska läge och för att samarbeta med de allierade.
Lågländernas regeringar var under intensiva allierade påtryckningar
för att tillåta säker passage för den planerade allierade attacken
på landsbygden i Tyskland.
Den tyska regeringen publicerade senare ett 50-sidigt engelskspråkigt dokument som heter
"Allierade intriger i de låga länderna",
som beskrev hela omfattningen av deras samarbete med de allierade,
förklara varför tyskarna invaderade lågländerna strategiskt.
Den västerländska pressen och de moderna historikerna
har hållit dessa anklagelser hemliga för allmänheten sedan dess.
Judisk ägd press, såväl som dagens historieböcker,
i stället framställa Blitz som
nazisternas erövring av Holland, Belgien och Frankrike.
Churchills kollega, Alfred Duff Cooper, sa:
"Krig till döds mot allt tyskt folk".
Lord Beaverbrook skrev till Frank Gannett i december 1938:
"Judarna är efter premiärminister Chamberlain.
Han blir fruktansvärt trakasserad av dem...
Alla judar är emot honom...
De har fått en stor position i pressen här...
Jag är skakad. Judarna kan driva oss in i krig
och deras politiska inflytande leder oss i den riktningen."
Den 10 maj 1940 avgick Chamberlain
och Winston Churchill kom till makten utan folkets samtycke.
Churchill föddes den 30 november 1874,
in i Storbritanniens aristokrati.
Han gick med i armén och skrev populära böcker om sina militära äventyr.
Churchill var en anhängare av eugenik och införde en handling med mental brist
som krävde de med psykiska funktionsnedsättningar
att vara begränsade till institutioner under hela livet.
Även om han ursprungligen ville sterilisera,
han införde också folkets budget som höjde skatterna på de rika
för att finansiera sociala program.
Han hjälpte till att upprätta sitt lands första minimilön
och pensioner för arbetslösa.
Han låg bakom folkförsäkringslagen
som gav sjuk- och arbetslöshetsersättning.
Samma dag som han kom till makten,
Churchill invaderade det lilla, neutrala Island
i invasionen med kodnamnet Operation Fork.
Island var ett neutralt land, men det verkade egentligen inte spela någon roll.
Ockupationen skulle bidra till att säkra brittisk kontroll över Atlanten.
Britterna flyttade snabbt in i landet och inaktiverade kommunikationsnätverk
och säkra landningsplatser.
Islands regering protesterade mot kränkningen av deras neutralitet.
Isländska poliser ville stoppa den brittiska invasionen,
men de bestämde sig senare för att inte göra motstånd mot den överlägsna brittiska styrkan.
USA hade för avsikt att använda det neutrala Island
som bas för sjöoperationer i Nordatlanten.
Många män från Island anmälde sig istället frivilligt för att kämpa för Waffen-SS.
Den 24 maj 1940, i Dunkerque, fick Hitler möjligheten
att fånga hela den brittiska armén, men valde att inte göra det.
Istället utfärdade han den så kallade stoppordern
och försenade attacken i två dagar och lämnade brittisk tid
för en kaotisk evakuering från hamnen i Dunkirk,
i hopp om att britterna äntligen skulle lägga ner sina vapen
och så kunde de få fred.
Nästan alla såg detta som en fredsgest.
Allt tungt artilleri, stridsvagnar och pansarfordon
lämnades vid Frankrikes stränder.
Den tyske generalen von Blomberg Fritz sade angående stoppordern:
"Hitler förvånade oss då genom att tala med beundran om det brittiska imperiet,
av nödvändigheten för dess existens,
och om den civilisation som Storbritannien hade fört till världen.
Han jämförde det brittiska imperiet med den katolska kyrkan,
säger att de båda var väsentliga delar av stabiliteten i världen.
Han sa att allt han ville ha från Storbritannien
var att hon skulle erkänna Tysklands ställning på kontinenten.
Återlämnandet av Tysklands kolonier skulle vara önskvärt, men inte nödvändigt,
och han skulle till och med erbjuda sig att stödja Storbritannien med trupper,
om hon skulle vara inblandad i svårigheter någonstans."
Churchill var nu för full för att själv hålla tal.
Så berusad, faktiskt, att han anlitade skådespelaren Norman Shelley,
som uttryckte Nalle Puh för BBCs barntimme för att imitera honom.
Han höll de mest kända radiotalen i 1900-talets brittiska historia,
efterliknade Churchill och lurade tiotals miljoner lyssnare.
Efter sex veckors tyska blitzkrig var Paris Hitlers.
Hitler och fältmarskalken Petain slöt fred.
Vapenstilleståndet undertecknades i samma järnvägsvagn
där Tyskland kapitulerade efter första världskriget.
Efter att delegationerna var klara åkte Hitler hem till Berlin
där han välkomnades hem som en nationalhjälte.
Ett liv i norra Frankrike fortsatte fredligt för de franska civila
under den tillfälliga tyska ockupationen 1940 till 1944.
De tyska ockupanternas sätt var oklanderligt.
Många franska kvinnor blev till och med förälskade i tyska soldater.
Samma dag, Hitler via en svensk tredje part
gav Storbritannien ännu ett erbjudande om fred.
Tyskarna kontaktade den brittiske ambassadören i Sverige Victor Mallet,
genom Sveriges Högsta domstolens domare Ekeberg,
som är känd av Hitlers juridiska rådgivare, Ludwig Weissauer.
Hitlers nya fredsförslag var följande:
Det brittiska imperiet behåller alla sina kolonier.
Tysklands ställning på kontinenten kommer inte att ifrågasättas.
Alla frågor om Medelhavet
och dess franska, belgiska och holländska kolonier är öppna för diskussion.
Polen. En polsk stat måste finnas.
De före detta tjeckoslovakiska staterna förblir självständiga,
men under tyskt beskydd.
Hitlers fredsförslag krävde ingenting av Storbritannien
och innebär att de stater som för närvarande ockuperas av Tyskland skulle avockuperas,
eftersom Tysklands ockupation endast var provisorisk
på grund av den nuvarande krigssituationen.
Men nej. Winston Churchill var inte intresserad av att sluta fred.
Detta erbjudande avvisades.
Tack vare Churchill misslyckades också tyska fredssträvanden via Sverige.
På eftermiddagen den 25 maj 1940,
Giuseppe Bastianini, Italiens ambassadör i London,
begärde ett möte med den brittiske utrikesministern, Lord Halifax,
för att diskutera Italiens neutralitet
och den italienska medlingen mellan de allierade och Tyskland.
Bastianini avslöjade att målet för italienaren Benito Mussolini
var att förhandla fram en uppgörelse, som inte bara skulle vara i vapenstillestånd,
men skulle skydda europeisk fred för århundradet.
Halifax svarade positivt på det
och tog idén till det brittiska krigskabinettet,
där han sammanfattade sitt möte med Bastianini
och uppmanade sina kollegor att överväga italiensk medling.
Återigen, Churchill skulle inte ha något av det,
eftersom han inte var intresserad av att sluta fred.
Aldrig ens en enda gång övervägde Churchill Mussolinis erbjudande
att förmedla fred mellan Storbritannien och Tyskland.
Saken dog så småningom.
Tack vare Churchill misslyckades också tyska fredserbjudanden via Italien.
Istället för att acceptera några fredserbjudanden,
Churchill svarade med att skrämma det brittiska folket
med skräckberättelser om en kommande tysk gasattack.
En månad efter att England evakuerade Dunkerque
och Axis seger mot Frankrike,
Hitler sträckte ut sin hand en sista gång
för att få slut på det meningslösa blodsutgjutelsen.
Jag hade tillfälle att prata med honom utan något annat sällskap...
och jag sa till honom att vi kommer att få möjlighet att attackera London
och London är täckt av dimma och vi kan flyga med allt vi har tillgängligt,
(?) 52, som vi gjorde i Basel,
och han sa "Sluta, sluta. Jag vill inte höra det här.
Hela attacken mot England är emot min åsikt, mot min vilja.
Jag skulle vilja att jag kunde stoppa det.
Den engelska befolkningen håller så hög klass
och de är så lika tyskarna.
Jag hatar att slåss mot England."
I juni 1940 släppte Hitler fredsbroschyrer över London:
"I denna stund känner jag att det är min plikt inför mitt eget samvete
att än en gång vädja till förnuft och sunt förnuft
i Storbritannien lika mycket som på andra håll.
Jag ser ingen anledning till varför detta krig måste fortsätta.
Jag blir bedrövad över att tänka på de uppoffringar den kommer att kräva.
Jag skulle vilja avvärja dem."
Pamfletter och tal där Hitler erbjöd fredsförslag
efter att fredsförslag inte räckte.
Churchill och hans judiska rådgivare ville ha krig.
Hitler hade också nära korrespondens med Mahatma Gandhi under 1939 till 1940
och de försöker båda få de allierade makterna till sinnes och förhindra ett krig.
Gandhi var en uppriktig vän till Hitler.
Båda var överens i många frågor.
De båda kom från en humanitär position
och erkände den onda kraften de stod emot.
Gandhi visste att Hitler kommer att bli det sista hoppet om fred i världen.
"Kära vän... Vi tvivlar inte på din tapperhet
eller hängivenhet till ditt fosterland,
Vi tror inte heller att du är det monster som dina motståndare beskriver."
Du känner till mina förslag till England.
Alla mina ambitioner var att gå in i en uppriktig
och vänskaplig relation med det brittiska folket.
SLAGET OM STORBRITANNIEN
Adolf Hitler hade aldrig önskat något krig mot Storbritannien
och fortsatte att skicka ut generösa fredserbjudanden.
I väntan på ett svar från Storbritannien förblev tyskarna passiva.
Det fanns till och med en stor fredsrörelse sommaren 1940 i Storbritannien.
Upprepade fredsmöten ägde rum precis utanför Churchills fönster.
De dagarna kunde demonstrationer marschera nerför Downing Street upp
nummer 10 och stå utanför Churchills fönster och skrika och säga
"Vi är trötta på ditt krig, vi vill ha fred."
Och det hände, de upprepade demonstrationerna utanför hans fönster.
Churchill insåg att han behövde en förevändning för att förstöra Tyskland,
eftersom Hitler inte ville inleda några bombräder mot London.
Det fanns inget annat sätt som Churchill kunde driva in amerikanerna i kriget,
om han inte kunde provocera Hitler att göra det.
Churchill förklarade sina avsikter för Joe Kennedy,
den amerikanske ambassadören, far till den framlidne presidenten:
"Jag vill att tyskarna ska börja bomba London så tidigt som möjligt,
eftersom detta kommer att föra amerikanerna in i kriget, och framför allt,
det kommer att sätta stopp för denna obekväma och obekväma fredsrörelse
det är på gång i mitt eget kabinett och bland den brittiska befolkningen."
Det har bevisats att det var Churchill, inte Hitler,
som startade bombningen av civila.
Enligt Genèvekonventionen var det ett stort krigsbrott att bomba civila,
men Churchill beordrade medvetet RAF att göra det ändå.
Den tysta perioden av det falska kriget slutade den 11 maj 1940,
dagen efter att Churchill blev premiärminister.
När han omedelbart släppte lös flygkrigföring mot de tyska städerna,
börjar med Freiburg,
British Royal Air Force beordrades att bomba civila områden.
Följande dag inledde han sina första attacker mot transportmål
i den tyska industriella Ruhrdalen, inklusive Köln.
Under maj, M�nchengladbach, Gelsenkirchen, Hamburg, Bremen,
Essen, Duisburg, Düsseldorf och Hannover attackerades.
I juni gjordes attacker mot Dortmund, Mannheim, Frankfurt och Bochum.
Den 3 juli 1940 attackerade brittiska krigsfartyg franska flottenheter
i den nordafrikanska hamnstaden Oran för att inte hamna i tyska händer.
Churchill hade tydligt indikerat att han inte ville ha fred.
Churchill beordrade då räder mot Berlin,
vilket pågick under de kommande 7 eller 10 dagarna.
Hitler svarade inte.
Inte till den första raiden, inte till den andra, inte till den tredje eller fjärde.
Blir argare och argare dock.
Den 4 september höll Hitler ett berömt tal på Sportspalast.
(?) största hord, tiotusentals, en utvald publik.
Han höll ett tal där han sa att den här galningen i London,
han försöker nu provocera oss om vi väljer det, (?)
om han släpper 10 ton bomber går vi tillbaka och släpper en 100.
Om han släpper 100 ton bomber på våra städer,
Jag kan gå tillbaka och släppa tusen ton, och jag kommer en dag, jag kommer en dag...
Om de kommer och förstör det, för att säga, kan de förstöra våra städer, sa han:
"Jag ska gnugga ut deras � ausradieren � Jag ska gnugga ut deras städer."
Mycket berömt tal.
Det här är vad Churchill väntade på...
Redan nästa dag, den 5 september, skedde en massiv räd mot Berlin.
Slutligen den 6 september, mitt på dagen den eftermiddagen,
England... Londonbefolkningen kunde höra slitbanan
av de annalkande tyska bombplanen som kommer upp till städerna...
Och den eftermiddagen den 6 september 1940, början på blixten,
6 000 Londonbor dödades och skadades och skadades i det området.
Vad Churchill ville. Det är motsatsen till vad Hitler ville.
Nu hade Churchill lurat honom till det drag han aldrig ville göra.
Som ett resultat av Churchills avsiktliga provokation,
en rasande Hitler hämnades till slut och började bomba hamnen i London,
East End i London. Äntligen City of London
och West End den 6 och 7 november 1940.
I september 1940 dödades 7000 Londonbor i bombningen.
Den 16 september 1940, på order av Winston Churchill,
britterna släppte 100 000 högexplosiva bomber
och 14 000 brandbomber i de första avsiktliga terrorbombningarna
civila distrikt i Mannheim.
Biträdande Führer, Rudolf Hess, var Hitlers högra hand och mångårig vän.
Han var Tysklands näst befälhavare.
Han var killen som skrev ut diktatet för Hitlers "Mein Kampf".
1940 bad Hitler Hess att komma i kontakt med sina engelska vänner
och berätta för dem eller någon väljare att Tyskland bara sökte fred.
Han säger privat till Rudolf Hess:
"Du har dina aristokratiska vänner i England som du alltid pratar om.
Kan du inte kontakta dem på något sätt?
Säg till dem att vi inte vill ha något från britterna,
att vi bara vill ha fred (?) avsluta kriget.
Kan du inte förmedla detta budskap till det brittiska folket på något sätt,
har du dessa kontakter där?" Men Hitler sa detta till Rudolph Hess:
"Du har de här vännerna i Storbritannien, nu kan du säkert kontakta dem.
Säg till britterna att vi inte vill ha något."
Hans erbjudande om fred var följande:
Hitler kommer att vara beredd att dra tillbaka trupperna från Frankrike,
Nederländerna, Belgien, Polen och även Tjeckoslovakien.
Han ville också ha Storbritanniens överenskommelse
att ha fria händer i öst för att besegra kommunismen.
Han ville också ha tillbaka de tidigare tyska områdena.
Dessutom erbjöd Hitler att den tyska Wehrmacht
skulle skydda det brittiska imperiet om hon någonsin blev hotad av någon fiende.
I maj 1941 flög Hess ett solouppdrag
med sin Messerschmitt Bf 110 över Skottland.
Vid en tidpunkt då Tyskland vann kriget,
han hoppade fallskärm i att bära ännu ett erbjudande om fred till Storbritannien.
Hess pratade engelska flytande och försökte träffas
med vad han trodde var brittiska fredsaktivister
och för att knyta an till hertigen av Hamilton,
som Hess har blivit vän med tidigare vid OS i Berlin 1936.
Han ville övertyga sin brittiska vän om Tysklands uppriktiga önskan om fred.
Istället föll han i Churchills händer och arresterades.
Winston Churchill, naturligtvis,
vägrade att gå med på Hitlers fredsavtal som Hess erbjöd.
Churchill fängslade honom istället på livstid
och avslutade Hess desperata fredsuppdrag.
Churchill vägrade alla fredserbjudanden och höll dem från allmänheten.
Hess hölls i isolering under krigets varaktighet,
på Churchills order att dölja vem som var krigets verkliga krigshärjare.
Hemliga regeringsdokument avslöjade att britterna
fick över två dussin erbjudanden om fred mellan 1939 och 1941.
Framför allt i september 1939, oktober 1939,
juli 1940, efter Frankrikes fall, januari 1941 osv.
Fredserbjudandena föll för döva öron, eftersom Churchill inte ville ha något av det.
Han skulle istället fortsätta göra sitt yttersta för att dra in USA i kriget.
Krigshetsarna skulle hitta andra sätt att fortsätta kriget. FÖRKLARAR KRIG MOT HITLER OCH NEJAR DESSINS AV FREDSERBJUDANDEN
Jag blev så klart väldigt ledsen, för jag hade gjort allt för att förhindra kriget.
Nyligen gav Sven Hedin ut en bok där
citerar nu glädjande ordet för mitt erbjudande till polackerna
som förmedlades på den tiden genom engelskan.
Jag måste säga att jag verkligen kände en kyla
när jag läste igenom detta erbjudande igen nyligen.
Vad jag nu vet sedan dess,
för om detta erbjudande vid den tidpunkten hade accepterats,
då skulle Danzig förvisso vara tysk,
men för resten skulle allt ha påmint sig som det var,
vi skulle ha ägnat oss åt våra sociala uppgifter, vi skulle ha arbetat,
vi skulle ha förskönat våra städer, vi skulle ha byggt bostäder,
vi skulle ha gjort ordning på våra vägar, vi skulle ha etablerat skolor.
Vi skulle ha byggt upp en riktig nationalsocialistisk stat.
Och nu har det kommit till krig.
Jag har gjort allt som står i min makt här.
Allt en man kan göra,
nästan till den grad av självförnedring för att undvika det.
Jag gav bud på bud till engelsmännen.
Jag rådfrågade deras diplomater här och vädjade till dem att vara rimliga.
Men ingenting kunde göras.
De ville ha krig, och de gjorde inga ansträngningar för att dölja det.
I sju år har Churchill förklarat: "Jag vill ha krig!"
Jag beklagar att dessa folk måste slåss mot varandra,
som jag så gärna ville föra samman.
F�hrer... Adolf Hitler.
"Varför får vi inte slå tillbaka!? Varför måste vi ta det?"
I flera år var jag tvungen att tvinga dem upprepade gånger att vara lagliga.
Men tro inte att det inte får mitt hjärta att känna
som att sprängas av ilska när jag hör om dessa luftanfall.
Du vet att jag inte gjorde de sakerna på flera månader.
Jag tillät inte att en enda bomb släpptes över staden Paris.
Innan vi attackerade Warszawa krävde jag överlämnande fem gånger,
Jag blev alltid nekad.
Jag bad att åtminstone kvinnorna och barnen skulle skickas ut.
Inte ens officeren som bar vapenvilans flagga togs emot.
Allt nekades, och först då bestämde jag mig
att göra vad som är tillåtet enligt varje krigslag.
När engelsmännen började släppa sina bomber,
Jag väntade tre och en halv månad och gjorde ingenting.
Jag väntade och tänkte helt enkelt att de kanske ändå skulle komma till besinning.
Det blev annorlunda.
Tro mig, det är inte annorlunda idag.
Och nu (är) min Volksgenossen dessa uppoffringar svåra för individen;
för hustrun som förlorade sin man och med honom det käraste hon äger;
och det är samma sak för barnet som har förlorat fadern.
Mamman som förlorade sitt barn,
eller bruden eller älskaren som var tvungen att släppa sina egna för att aldrig mer se dem.
Alla har de gjort stora uppoffringar.
Må varje tysk inse att dessa mäns uppoffring är värt
inte mindre än den en annan man kan behöva göra i framtiden.
Uppoffringen av kvinnan som föder ett barn för denna nation
är lika med den man som försvarar sin nation.
Oräkneliga miljoner föll på slagfältet för detta, vårt tyska folk,
under århundradenas lopp, till och med årtusendena.
Miljontals andra har utgjutit sitt blod för det.
Jag sträckte ut handen ofta - förgäves.
De ville ha denna kamp; nu ska de ha det.
Den tyska Volk kommer att se denna kamp igenom till slutet.
Den tyska folket vill äntligen få fred.
Den vill ha en fred som låter den fungera och som inte tillåter
internationella skurkar för att agitera bland andra folk mot oss.
Dessa är ohyran som tjänar sina förmögenheter genom krig.
Jag har ingen anledning att föra krig av materiella hänsyn.
För oss är det bara ett sorgligt företag; det rånar oss, den tyska folket
och hela samhället, av så mycket tid och människokraft.
Jag har inga aktier i vapenindustrin.
Jag tjänar ingenting på den här kampen.
Jag skulle vara glad om vi kunde jobba igen som jag brukade arbeta för min Volk.
Men dessa internationella krigsförbrytare
är samtidigt rustningsindustrins största svarta marknadsförare.
De äger fabrikerna, de gör verksamheten.
Det är samma människor som vi hade här i Tyskland tidigare.
Jag vill inte föra krig,
men om det påtvingas mig, då kommer jag att dra det till mitt sista andetag.
Jag kan bekämpa det idag eftersom jag vet att hela den tyska folket står bakom mig.
När detta krig är över kommer Tyskland att påbörja ett stort åtagande.
Ett rop av "Stå upp" ska eka genom de tyska länderna!
Sedan den tyska folket...
kommer att överge tillverkningen av kanoner
och kommer att påbörja arbetet med fred och återuppbyggnad för massornas miljoner!
DEN INTERNATIONELLA KLIKEN
1933, under sin första mandatperiod,
President Franklin Roosevelt normaliserade relationerna med kommunisterna
och Sovjetunionen beviljades diplomatiskt erkännande.
Den judiske William Christian Bullitt
gjordes till den första amerikanska ambassadören till regeringen.
Bullitt omplacerades senare som ambassadör i Frankrike.
Frimuraren i 32:a graden, president Franklin Roosevelt,
föreslog att lägga till det allseende ögat och pyramiden till dollarsedeln.
Roosevelt hyllade också öppet kommunismen.
"Ryssland har det mycket bättre och världen är säkrare med Ryssland
under kommunismen än under tsarerna. Stalin är en stor ledare."
På order från Federal Reserve System och dess privata ägare,
den 5 april 1933 utfärdade Franklin D. Roosevelt presidentorder 6102,
vilket krävde att alla amerikaner skulle leverera alla guldmynt, guldtackor
och guldcertifikat till sin lokala Federal Reserve Bank.
Alla överträdare skulle få böter på upp till 10 000 dollar,
fängelse i upp till tio år eller båda för att medvetet ha brutit mot denna order.
Sedan dess har varje amerikansk medborgare varit i skuld från födseln
och tillhör det privatägda Federal Reserve System.
1933, och det var året, i november, då Franklin Roosevelt
i sin allra första mandatperiod, erkände Sovjetunionen, normaliserade relationerna.
Nåväl, det här var redan igång.
Vi hade redan infiltrationen från början av sovjetisk regi,
ett kommunistiskt parti styrt.
Och vad jag upptäckte vid en viss tidpunkt i min forskning var att,
för att upprätthålla denna allians,
att fortsätta förbindelserna med Sovjetunionen,
som verkligen blev en besatthet av amerikanska regeringar från den dagen och framåt,
den amerikanska regeringen var tvungen att lära sig att ljuga för folket
och berätta lögner för oss om kommunism, berätta lögner om Stalin,
berätta lögner om Sovjetunionen.
Malcolm Muggeridge anlände till Sovjetunionen 1932.
Han var en av ytterst få journalister
att rapportera om de verkliga förhållandena på landsbygden.
För varje artikel om hungersnöden som dök upp,
två publicerades och förnekade dess existens.
Muggeridge minns den mest inflytelserika korrespondenten i Moskva
var Walter Duranty, den Pulitzer-prisbelönta journalisten
för New York Times.
New York Times är judiskägt och under den första och andra Holodomor
dess ägare & utgivare var juden Adolph Ochs.
Duranty gifte sig också med judinnan Jane Cheron kort efter den första Holodomor.
Han var inte störst??? bland journalisterna i Moskva,
men han var störst??? av någon journalist som jag någonsin har träffat
under 15 år av journalistik.
Och vi brukade undra om det faktiskt
myndigheterna hade inte något slags grepp om honom,
för att han så fullkomligt spelade deras spel.
Journalisten Joseph Alsop hävdade det
"Duranty var en stor KGB-agent och ljög som en trupp."
När det kom till hungersnöden, den stora hungersnöden i Ukraina,
det var då hans rapportering var särskilt skamlig,
eftersom han förnekade att det fanns någon hungersnöd.
Sovjeterna ger faktiskt Duranty tillstånd att turnera i Ukraina utan chaperon.
Han rapporterar i The Times att allt tal om svält nu är löjligt.
Ändå avslöjade dokument från det brittiska utrikeskontoret
att i privata samtal på den brittiska ambassaden,
Duranty sa att så många som 10 miljoner människor hade dött.
När de diskuterade frågan om att erkänna Sovjetunionen,
Förenta staternas regering erkänner Sovjetunionen,
Durantys artiklar ansågs vara mycket värdefulla bevis
på sidan av erkännandet.
Duranty var närvarande under den röda terrorn som kulminerade i påtvingad svält i Ryssland,
den första Holodomor 1921-23 och även den 2:a Holodomor 1932-33.
Ändå var den sionistockuperade amerikanska regeringen ivriga att acceptera hans berättelse
för att erkänna den judiska bolsjevikiska mordregimen.
Och jag tror, ​​på något sätt, det är här vi ser uppkomsten av dubbelmoral.
Jag tror att vi också ser uppkomsten av moralisk relativism,
kulturrelativism, dessa sjukdomar som vi ser i vår kultur idag,
Jag tror att de har sina rötter i detta förhållande och så jag skulle börja med att...
med den här början, för jag tycker att det var så viktigt.
Den 16 november 1933, dagen då vi erkände Sovjetunionen.
Det här var väldigt konstigt,
med tanke på att bolsjevikregeringen kom in.
När det gäller antalet kroppar, under dessa tidiga revolutionära år,
sovjeten, den nya bolsjevikiska hemliga polisen
avrättas utan rättegång mer än 1000 personer per månad.
Senare på 1930-talet,
Stalin dödade tiotusentals människor per månad,
och ändå rusade USA in i alliansen,
skyndade sig att erkänna den sovjetiska regeringen under Roosevelt,
under andra världskriget, rusade in i denna allians.
Både den brittiska och den amerikanska regeringen
var kraftigt infiltrerade av kommunistiskt ledande judar och sovjetiska infiltratörer.
De politiska ledarna i både Storbritannien och Amerika
var under kontrollerande inflytande av en kommunistisk femte kolumn.
Både Roosevelt och Churchill hade omgett sig med judiska rådgivare
och förlitade sig på judiska pengar för att stödja deras ämbetskampanjer.
Judarna hade därför total kontroll över den allmänna opinionen i båda länderna.
Vi fick senare veta, bekräftade, efter att arkiven öppnats
om Sovjetunionens upplösning 1991,
vi lärde oss senare många av dessa
högre tjänstemän i USA:s regering
arbetade för Stalin, de var sovjetiska agenter.
Några av de kommunistiska judar som hade infiltrerat den amerikanska regeringen
omgivande Roosevelt inkluderade: Bernard Baruch, Felix Frankfurter,
David Lilienthal, David Niles, Louis Brandeis, Samuel Rosenman,
Henry Morgenthau Jr., Benjamin Cohen, rabbin Stephen Wise, Francis Perkins,
Sidney Hillman, Herbert H. Lehman, Jessie Strauss, Harold Laski,
Charles Wyzanski, Samuel Untermeyer, Edward Filene, David Dubinsky,
Mordecai Ezekiel, Abe Fortas, Isador Lubin, Harry Dexter White,
David Weintraub, Nathan Silvermaster, Harold Glasser, Irving Caplet,
Salman Adler, Benjamin Cardozo, Anna Rosenberg,
och många andra.
Dessa kommunistiskt lutade judar fungerade i princip
som Sovjetunionens agenter inom den amerikanska regeringen.
Som den judiska historikern Lucy Dawidowicz noterade:
"Roosevelt själv tog in i sin närmaste krets
fler judar än någon annan president före eller efter honom."
Winston Churchill var inte bättre själv.
Churchills mor var judisk och
detta har rapporterats i en Jerusalem-tidning, tror jag för några månader sedan.
Jag tittar uppenbarligen på det, att hon hade
Judiskt blod i hennes moderlinje.
Mycket intressant faktiskt. Jag tror inte att Churchill var medveten om det faktum.
Han nämnde det aldrig,
men vad är intressant i hans kopplingar till det judiska samfundet,
som jag ska gå in på lite i detalj här...
de två grundläggande intresseområdena att titta på i Churchills karriär,
den period då han var i den så kallade vildmarken,
när han avgick från Stanley Baldwins regering som minister,
och under de följande 10 åren fram till 1939 var han frånvarande.
Ute från vilket kontor som helst. Han var bara riksdagsledamot.
Allt han hade var alltså lönen som riksdagsledamot
och hans ganska ynkliga inkomster som journalist,
ändå lyckas han på något sätt försörja en enorm lantgård,
som kostade en mycket stor summa pengar att stödja med alla trädgårdsmästare
och barnkammaren och barnskötarna och kockarna och hushållerskorna,
och allt det andra. Han hade en privat personal på ibland 20 eller 30 personer.
Alla försörjda på hans lön som riksdagsledamot,
som vid den tiden var 500 pund per år. 750 dollar per år.
eller $2 000 faktiskt, för då tror jag att det var 4 dollar till ett pund.
Hur gjorde han det? Tja, svaret är att från 1936 och framåt,
han finansierades av en liten hemlig påtryckningsgrupp som hette 'The Focus'.
Du hittar inte mycket referens till "The Focus" i historieböckerna,
men det fanns säkert och det finns flera filer
av Churchills privata tidningar som rör "The Focus"...
'The Focus' var en grupp på kanske 30 eller 40 ledande brittiska industrimän
och bankirer och före detta politiker
som bestämde att Churchill var värt att hålla sig flytande...
och de finansierade honom.
De var inte alla judar, de var i första hand judar,
men de är också vänstersocialister
och vänsterkonservativa riksdagsledamöter,
som alla bestämde sig för att hålla honom flytande.
I juli 1936, dåvarande ordföranden för den brittiska...
av Shell Petroleum Company
skrev ut en check för Churchill i storleksordningen 40 000 pund,
vilket i dagens moderna pengar förmodligen skulle vara cirka 700 000 dollar...
och gav det till honom som en gåva.
Han var jude.
Det var en judisk gåva till Churchill
och meningen var att Churchill... de köpte honom.
Han blev "Rådpipare (av Hamelin)" från det ögonblicket.
Och den som betalar pipern kallar melodin.
Om man ser på händelserna som de verkligen hände fram till 1936,
han nämnde knappast Tyskland ett förbigående omnämnande i sina tal och skrifter.
Andra saker var viktigare.
Från 1936 och framåt började han slå den antinazistiska, antityska trumman...
och vid den tiden fanns det en hel del pro-tysk stämning i Storbritannien,
som vittne, beteendet av hertigen av Windsor... kungen.
Kung Edward...
Kung Edward VIII, som regerade i mindre än ett år,
efter sin fars död, var han mycket tyskvänlig och för Hitler och faktiskt...
kom mycket bra överens med Adolf Hitler när han besökte Tyskland senare 1937.
Han tvingades abdikera av samma lobby,
men det var denna lobby som finansierar Churchill från 1936 och framåt
och som slutligen manövrerade och konstruerade
hans introduktion i kabinettet 1939...
och slutligen att han tog över som premiärminister 1940.
Han utkämpade ett krig...
som Storbritannien inte hade något egentligt intresse av.
Jag har upprepade gånger sagt detta.
Någon logisk uppfattning om andra världskriget nu, när man ser tillbaka efter 50 år,
skriker till den höga himlen...
när vi kan se ganska tydligt att vi borde ha sagt...
vi borde ha sagt till polackerna 1939:
"Du har ett problem med tyskarna, reda ut det själv."
Vi borde ha sagt till judarna:
"Du har ett problem med nazisterna, reda ut det själv."
Det är ingen oro för Storbritannien och det brittiska imperiet.
Vi har andra fiskar att steka. Det är vad vi borde ha sagt.
Churchill var tyvärr tacksam för dessa människor
och han hade inget alternativ.
Så, 1940, när vi fick ett val
att acceptera det mycket generösa fredserbjudande som gavs till oss,
som är dolt från historieböckerna,
av tyskarna, eller utkämpar ett totalt meningslöst krig framåt,
Churchill tog fel vändning och gjorde Storbritannien i konkurs
och förstörde det brittiska imperiet.
Jag sa detta första gången i min bok 'Churchill's War' 1987,
och nu fem andra stora historiker som sa samma sak.
Detta har nu blivit känt som historiens revisionistiska linje
om andra världskriget, och jag är den som faktiskt öppnade den vägen,
få folk att tänka det otänkbara,
tittar på den alternativa väg som vi kunde ha tagit 1940.
1941, bara för att avsluta detta, blir det verkligen väldigt intressant,
eftersom Weizmann-tidningarna, som är Chaim Weizmanns papper,
som var den första presidenten i staten Israel.
Och han var ledare för den internationella sionistiska rörelsen
under hela andra världskriget.
Weizmann-arkiven, dumt eller klokt,
gav mig fullständig tillgång till all Weizmann-korrespondens med Churchill.
Och i Weizmanns arkiv, all Churchills korrespondens med Weizmann
under hela krigsåren och före (?) världskriget,
och alla hans anteckningar om hans möten med Churchill.
Jag ska bara nämna ett av dessa brev här.
Det är ett brev skrivet av Chaim Weizmann, ledaren för den sionistiska rörelsen...
vid den tiden bosatt i USA, till Winston Churchill i september 1941,
tre månader före Pearl Harbor,
när Churchill frenetiskt försöker klämma in USA i sitt krig,
för det är hans enda räddning.
Och Weizmann skriver till Churchill ett brev där han säger
"Herr premiärminister, om du inte ger oss vad vi vill,
som är skapandet av en judisk armé i Mellanöstern,
med vår egen arsenal och våra egna vapen,
och vår egen uniform och vår egen flagga,
om du inte ger oss vad vi vill,
då kommer du inte att vinna oss.
Och låt mig berätta för dig vad vi kommer att göra om du ger oss det vi vill ha.
Om du ger oss våra önskemål,
då kommer vi att agera å dina vägnar i USA.
Och kom ihåg, herr Churchill", skriver han i sitt brev, "kom ihåg...
vi är det enda mäktiga enhetliga blocket i USA
som starkt stöder den brittiska saken i detta krig, september 1941.
Alla andra är i grunden isolationister.
Vi är den enda etniska enade gruppen som starkt stöder den brittiska saken.
Vi är de enda människorna som är i stånd att föra in USA i detta krig.
Vi gjorde det i förra kriget och vi kan göra det igen."
Churchill blev den icke-judiska frontman för denna hemliga grupp.
Kommunistiska och sionistiska judar runt Churchill inkluderade Sir Robert Mond,
Sir Robert Waley Cohen och Bernard Baruch.
Både Roosevelt och Churchill blev de icke-judiska frontmännen
i det internationella judarnas krig mot Tyskland.
Storbritanniens premiärminister Neville Chamberlain,
sa till USA:s ambassadör i Storbritannien, Joseph P. Kennedy, att:
"Amerika och världens judar hade tvingat England in i kriget."
Den judiska tidskriften Sentinel of Chicago, den 8 oktober 1940, sa:
”När nationalsocialisterna och deras vänner gråter eller viskar
att detta krig orsakas av judar, de har helt rätt."
Churchill lämnade London för att träffa Roosevelt för en konferens i Quebec
sent på sommaren 1943.
En reporter frågade om de planerar att erbjuda fredsvillkor till Tyskland.
Churchill svarade snabbt:
"Himlen, nej. De skulle acceptera direkt."
Återigen, i ett brev från 1944 till sin allierade,
den massmördande bolsjeviken Joe Stalin,
Churchill bekräftar den obestridliga verkligheten i Hitlers generösa fredsförslag.
"Vi har aldrig tänkt på fred,
inte ens det året då vi var helt isolerade
och kunde ha slutit fred utan allvarlig skada för det brittiska imperiet,
och mycket på din bekostnad.
Varför ska vi tänka på det nu,
när segern närmar sig för oss tre?"
JA, TYSKLAND VAR DÅ EN DEMOKRATI, FÖRE OSS
OCH VI HAR BLITT PLUNDRADE KLÄMDA OCH TORKADE
NEJ...
VAD BETYDER DEMOKRATI ELLER AUKTORITÄR STAT FÖR DESSA INTERNATIONELLA HYENER?
DE BRYR DIG INTE ALLS! DE ÄR BARA INTRESSERADE AV EN SAK
ÄR DU villig att bli Plundrad?
JA ELLER NEJ?
ÄR DU TILRÄCKLIG DUMT FÖR ATT TEGA I PROCESSEN?
JA ELLER NEJ?
OCH, NÄR EN DEMOKRATI ÄR DUMT NOG
ATT INTE STÅ UPP DÅ ÄR DET BRA!
MEN NÄR EN AUKTORITÄR STAT FÖRKLARAR
"NI PLUNDAR INTE VÅRT FOLK LÄNGRE...
"VARKEN INifrån ELLER UTANFÖR! DÅ ÄR DET DÅLIGT."
I VERKLIGHETEN HÄR PENGARNA I DESSA LÄNDER
DE TALAR OM PRESSFRIHET,
NÄR ALLA DESSA TIDNINGAR FAKTISKT HAR EN ÄGARE
OCH ÄGARE ÄR I ALLA FALL SPONSOR (MASSMEDIA)
DEN HÄR PRESSEN FORMAR SEN ALLMÄNHETENS Åsikt
DESSA POLITISKA PARTER HAR INGA SKILLNADER ALLS
SOM INNAN HOS OSS
DU KÄNNER REDAN DE GAMLA POLITISKA PARTERNA
DE VAR ALLA SAMMA
DÅ MÅSTE FOLK TÄNKA DET SÄRSKILT I DESSA LÄNDER
AV FRIHET OCH RIKTIGHET...
DET SKA FINNAS ETT MYCKET BEKVÄMT LIV FÖR DESS FOLK
MEN TILLSAMT ÄR FALLET
I DESSA LÄNDER, I DE SÅ KALLADE "DEMOKRATIERNA"
FOLKET ÄR INGET MÄNGLIGT HUVUDFOKUSET FÖR UPPMÄRKSAMHET
VAD EGENTLIGEN BETYDER
FINNS DENNA GRUPP "DEMOKRATIVARE"
Dvs förekomsten av några hundra
AV JÄTTEKAPITALISTER
SOM ÄGER ALLA FABRIKER OCH AKTIER
OCH VEM, YTTERLIGARE, LEDER FOLKET
DE ÄR INTE INTRESSERADE ALLS AV DEN STORA MASSAN AV MÄNNISKOR
JUDAR!
DE ÄR DE ENDA
VEM KAN ANVÄNDS SOM INTERNATIONELLA ELEMENT
FÖR ATT DE BÖR SINA AFFÄRER ÖVERALLT
DET ÄR EN LITEN ROTLÖS INTERNATIONELL KLICK
DET ÄR ATT VÄNDA FOLKET MOT VARANDRA,
DET VILL INTE ATT DEM FÅR FRED
DE KAN UNDRYMKA OSS!
DE KAN DÖDA OSS, OM DU VILL!
MEN VI KOMMER INTE KAPITULERA!
DE här judarna brukade skratta åt det
De trodde att det var ett skämt
DE SKATAR INTE LÄNGRE
IDAG INSER DE SITUATIONENS ALLVARLIGHET.
DET VAR EN KAMP
SÄRSKILT MOT MÄNNISKOR SOM...
... VERKDES HA ALLMOTENT MAKT I VÅR NATION
KAMPEN MOT JUDARNA
EN SATANISK MAKT
HADE TATT ÖVER HELA VÅRT LAND
VEM HADDE KUNNTAT HA NYCKELPOSITIONER I VÅRT INTELLEKTUELLA OCH ANDLIGA LIV
MEN ÄVEN AV DET POLITISKA OCH EKONOMISKA LIVET
OCH FRÅN DESSA NYCKELPOSITIONER KUNNE DE KONTROLLERA OCH ÖVERVAKA HELA NATIONEN
DENNA KRAFT HADDE, SAMTIDIGT
PÅVERKAN ATT FÖRFÖLJA ÄVEN MED LAGEN
DE SOM KÄMPTADE MOT DENNA MAKT
OCH VEM VAR VILLIGA ATT GER MOTSTÅND I MOTSTÅND TILL DET FRAMSTEG
DET ALLMÄKTIGA JUDENHETEN FÖRKLADE SÅ ATT KRIG MOT OSS
OCH VAD HAR VI FÅTT UNDER DESSA ÅREN! TILL 1939
AVUNDEN växte PÅ SAMMA SÄTT
SAMMA MÄN SOM DÅ Fick TYSKLAND IN I WWI
"MR CHURCHILL" BÖRJADE OMEDELBART AGITERA
"MR EDEN"
OCH DÅ SJÄLVKLART JUDDARNA, MED HORE BELISHA LÄNGST
SMEAR-KAMPANJEN BÖRJADE
ÅR EFTER ÅR...
DE SA: "JA, HAN UPPBYGGER SIG"
JA, DET HAR JAG ALLTID GJORT
DE FRÅGDE MIG OCKSÅ FÖRR
VARFÖR HAR DU DÅ SA...
...OM DU VILL HA FRED?
VARFÖR SKAPADE DU SS?
... NÄR ÄR DET ENDA DU VILL ÄR BRODERSKAP?
FÖR DET FINNS MÄNNISKOR SOM INTE VILL DET!
OCH JAG VILLE VISA DEM
ATT JAG OCKSÅ VAR FÖRBEREDD PÅ DET ANDRA FALLET
DEN MEST VÄRDELIGA EGENHETEN DU HAR I VÄRLDEN...
ÄR DITT EGNA FOLK...
OCH FÖR DETTA FOLK...
OCH FÖR DETTA FOLKS skull...
VI KOMMER ATT KÄMPA OCH KAMPA!
OCH SLACKA ALDRIG!
OCH TRÖTT ALDRIG!
OCH TA ALDRIG MODET!
OCH FÖRTVISA ALDRIG!