Студія Джіблі
переклад: мінус-один
Щасти, Чіхіро. Ще побачимось. ...
Щасти, Чіхіро. Ще побачимось. Чіхіро!
Чіхіро,
...ми вже майже на місці.
І справді глушина...
Скуповуватися прийдеться у сусідньому місті.
Це навіть здорово, треба тільки звикнути.
Диви, школа!
Чіхіро, твоя нова школа!
Не така вже й погана школа...
Мені подобалась моя стара школа...
Мама... Квіти зів'яли...
Не дивно, ти так у них вчепилася...
Коли приїдемо, збризнемо їх водою, і все з ними буде гаразд.
Мій перший в житті букет — прощальні квіти... Сумно...
А як же та троянда, яку ти отримала на день народження?
Одна троянда — це не букет.
Ти загубила свою листівку.
Я відкрию вікно.
Ну ж бо, поводь себе як слід. У всіх сьогодні повно роботи.
Сен та Чіхіро в полоні у духів
Гм... Може, не там повернув?
Дивно...
Це напевно там, дивись.
Здається, отой, блакитний...
Точно!
Мабуть, пропустив поворот...
Може, цією дорогою теж можна туди дістатися..?
Припини, саме так ти завжди завозиш нас бозна куди...
Ще трохи далі, добре?
Що це за будиночки?
Це святилища, люди тут моляться.
Тату, все добре?
Усе чудово, це повнопривідна машина.
Чіхіро, сядь, будь ласка.
Ти що, хочеш нас вбити?!
Тунель?
Що це за дивний будинок?
Мабуть, це вхід.
Любий...
Може, вернемося, любий?
Чіхіро...
Ти теж?
Що? Штукатурка?
Цей будинок зовсім новий.
Вітром потягнуло...
Що таке?
Давайте подивимось, що там! Тут є прохід.
Тут лячно! Давай повернемось, тату!
Що таке? Не бійся, Чіхіро.
Ну що, ще трохи далі?
Фургон з речами приїде раніше за нас.
Ну то й що, у них є ключі. Вони все можуть зробити й без нас...
Це так, але ж...
Ні! Я не піду!
Давай повернемось, тату!
Не бійся, все буде гаразд.
Я не піду!
Чіхіро, зачекай у машині.
Мама!
Чекайте!
Дивіться під ноги.
Чіхіро, коли ти так чіпляєшся, я не можу йти...
Де це ми?
А, чуєте?
Це потяг!
Мабуть, поруч станція.
Пішли, подивимось.
Що тут роблять ці будинки?
Я так і знав.
Це покинутий парк розваг.
На початку дев'яностих їх стільки набудували — потім вони занепали разом із всією економікою.
Це, напевно, один з таких.
Е?! Ні!
Тату, давай повернемось!
Ну ж бо!
Мама, той будинок стогне...
Вітер, мабуть.
Яке гарне місце! Треба було захопити з машини якоїсь їжі...
Тут вони робили річку...
Що це за запах?
Ти диви, пахне здорово.
А й справді!
Може, вони тут ще працюють.
Чіхіро, наздоганяй.
Чекайте!
Сюди!
Аж не віриться, тут самі ресторани.
А нікого нема...
Он де воно!
Гей, гей!
Сюди, сюди!
А... Здорово!
Вибачте, тут хто-небудь є?
Чіхіро, йди сюди, тут стільки смачного!
Вибачте!
Та нічого. Заплатимо, коли вони повернуться.
І справді! Як воно смачно виглядає...
Цікаво, як це називається?
Смачно! Чіхіро, дуже смачно.
Я не хочу!
Гей, пішли назад! Інакше на нас розсердяться.
Усе добре, тато ж з вами.
У мене є картки і готівка.
Чіхіро, спробуй. Воно таке ніжне.
Гірчицю...
Дякую...
Мамо! Тату!
Лазня
Як дивно...
Лазня
Потяг!
Тобі не можна сюди! Йди звідси!
Е..?
Вже майже ніч! Тобі треба піти звідси, поки вона не настала!
Вже запалюють вогні. Пішли!
Я відволічу їх. Йди за річку!
Лазня
Що з ним таке?
Тату!
Тату, пішли назад!
Пішли назад, тату!
Тату! Мамо!
Мамо!
Вода!
Не може бути...
Це сон, сон!
Прокидайся! Прокидайся! Прокидайся!
Прокинься...
Це тільки сон! Сон!
Йди геть! Зникни!
Зникни!
Я бачу крізь них!
Це сон, це має бути сон!
Не бійся, я друг.
Ні, ні, ні!
Відкрий рота і з'їш це!
Якщо не з'їси чогось з цього світу, зникнеш.
Ні!
Не бійся, від цього ти на свиню не обернешся.
Прожуй і проковтни.
Молодець, тепер все гаразд.
Дивись сама.
Я стала, як була...
Бачиш?
Тепер пішли!
А тато, а мама? Вони ж не по-справжньому обернулися на свиней?
Зараз ти не можеш побачитись з ними.
Тихше!
Вона шукає тебе.
Нема часу! Побігли!
Я... не можу встати! Що ж мені робити..!
Ноги не йдуть.
Заспокойся. Зроби глибокий вдих.
В ім'я вітру та води, що в тобі...
Відпусти її!
Вставай!
Поки будемо на мості, не дихай.
Навіть найменший подих зруйнує чари, й прислуга побачить тебе.
Страшно...
Заспокойся!
Ласкаво просимо! Завжди приємно бачити вас!
Просимо, просимо!
Я був у справах.
З поверненням, пане.
Глибоко вдихни...
І не дихай...
Ласкаво просимо! Чекаємо на вас!
Тримайся, ще трохи...
Пане Хаку!
Де ти був...
Е... Людина..?!
Біжимо!
Що таке...
Пане Хаку, пане Хаку!
Треба знайти її! У нас людина!
Я чую людину! Людський дух!
Вони знають, що ти тут.
Вибач, я вдихнула.
Нічого, Чіхіро, ти дуже старалася.
Слухай, я розповім тобі, що робити далі.
Якщо залишишся тут, вони тебе знайдуть.
Я відволічу їх. А ти тим часом втікай.
Ні, не йди! Залишися зі мною, будь ласка!
Інакше не можна, якщо хочеш вижити у цьому світі.
І якщо хочеш допомогти батькам.
То вони справді обернулися на свиней... То був не сон...
Тихіше...
Коли все заспокоїться, виходь через задні ворота.
Спустись по сходах до самого низу.
Опинишся у котельні, там підтримується вогонь.
Там є чоловік на ім'я Камаджі, знайди його.
Камаджі? ("кочегар". — пер.)
Запитай у нього роботу.
Якщо він буде відмовляти тобі, наполягай!
Якщо у тебе не буде роботи, Юбаба оберне тебе на тварину.
Юбаба? (букв. "баба з лазні". — пер.)
Скоро ти її побачиш. Вона чаклунка, яка усім тут заправляє.
Камаджі буде тебе виганяти, хитруватиме, щоб примусити тебе піти, а ти продовжуй просити у нього роботи.
Працювати буде важко, та це твоя єдина надія.
Тоді навіть Юбаба нічого тобі не зможе зробити.
Угу.
Пане Хаку, пане Хаку!
Мені треба йти. Не забувай, Чіхіро, я твій друг.
Як ти знаєш моє ім'я?
Я знаю тебе ще з тих пір, як ти була малою. Мене звуть Хаку. ("Хаку" букв. "білий". — пер.)
Ось він я!
Пане Хаку, тебе кличе Юбаба.
Знаю. Це щодо тієї справи...
Е-е...
Вибачте.
Е-е...
Е-е, це Ви Камаджі-сан?
Е-е, мене прислав сюди Хаку. Будь ласка, дайте мені роботу!
Гей, не все ж одразу...
Малеча, до роботи!
Я... Камаджі.
Раб котлів, що отоплюють цю лазню.
Малеча, веселіше!
Е-е, будь ласка, дозвольте мені працювати тут!
У мене є все, що мені потрібно. Тут повно сажі.
Заміна знайдеться всякому!
А, вибачте.
Чекайте-но!
Не заважай!
А... Що мені з цим робити?
Може, покласти назад?
Закінчуй вже, що почала!
Гей, ви, малеча! Хочете знову бути сажею?
І ти теж думай, що робиш! Не можна просто прийти і взятись за чужу роботу.
Якщо вони не працюватимуть, їхні чари розвіються!
Для тебе тут роботи нема! Пошукай десь ще!
Гей, ви, що таке, які питання?!
До роботи! До роботи!
Їжа!
Що таке? Знову сваритеся?
Знову? Де твоя миска?
Скільки казати, миски треба повертати...
Їжа! Перерва!
Людина! Попалася!
Там нагорі усі її шукають!
Це моя внучка.
Внучка?!
Вона каже, що їй потрібна робота, та у мене є все, що мені потрібно.
Може, проведеш її до Юбаби?
А потім хай сама викручується.
Чого це? Ризикувати своїм життям?!
А як щодо цього? Смажена ящірка.
Вищий клас!
Якщо хочеш тут працювати, маєш домовитися з Юбабою.
Заразом перевіриш свою удачу.
Що ж! Гей, ти там, йди за мною!
Могла би хоча б сказати "Так" чи "Дякую"...
Т-так..!
От незграба... Давай швидше!
Так!
Навіщо тобі черевики? Або шкарпетки?!
Так!
Ти хоч подякувала Камаджі?
Він тобі допомагає все-таки.
Дуже Вам дякую!
Ґуд лак! ("Good luck!" англ. "Щасти!" — пер.)
Юбаба живе на самій горі ззаду.
Швидше, йди сюди!
Хочеш лишитися без носа?
А коли у нас обідня перерва?
Коли, коли? Як завжди після всіх!
Ще поверх — і ми на місці.
Так!
Ось і все.
Ласкаво... просимо!
Пане, цей ліфт не працює. Будь ласка, скористайтесь іншим.
Він йде за нами.
Не витріщайся!
От ми і прибули...
Ваша кімната праворуч.
Лін?
Та-ак!
Що це за запах?
Людина! Від тебе тхне людським духом!
Он як?
Я чую, чую!.. А ще пахне чимось смачним.
Щось ти ховаєш.
Давай, викладай все, як на духу!
Може, пахне цим?
Смажена... Дай..!
Нізащо! Це для дівчат.
Прошу тебе! Хоч ніжку!
Пане, якщо вам нагору, будь ласка, натисніть важіль донизу!
Стукати не збираєшся?!
Жалюгідне мале дівча...
Що ж, заходь.
Заходь, кажу!
Ой...
Ви такі галасливі. А ну тихіше.
Е-е...
Будь ласка, дозвольте мені тут працювати!
Припини це белькотіння.
Ти нікчемна нероба.
До того ж, нам не потрібні люди.
Це лазня, в яку вісім мільйонів богів приходять попарити свої кісточки.
А що влаштували твої батьки!
Напихалися їжею наших гостей, наче свині!
Вони на це й заслужили.
Більше ти у свій колишній світ...
...не повернешся.
З тебе буде чудове порося.
А може купа вугілля...
Бачу, ти тремтиш.
Власне, я здивована, що ти зайшла так далеко.
Мабуть хтось тобі допоміг.
Треба подякувати цього твого друга.
Хто ж це такий, а? Можеш мені сказати.
Будь ласка, дозвольте мені тут працювати!
Ти знов за своє!
Я хочу тут працювати!
Заткнися!
Навіщо мені тебе наймати?
Одразу ясно, що ти лінива, розпещена плакса!
І до того ж дурна!
У мене для тебе роботи нема!
Забудь про це!
У мене тут і без тебе достатньо нероб!
Чи може ти хочеш до останнього свого подиху робити найгіршу, найбруднішу роботу, яка в мене тільки є?!
Припини! Що таке...
Я вже тут. От гарна дитина, нумо...
Ти досі тут! Йди собі!
Я хочу тут працювати!
Не кричи так!
Зачекай, я зараз...
От гарна дитина, баю-бай...
Будь ласка, дозвольте мені працювати!
Добре, добре, тільки тихіше!
Нумо, баю-бай...
Твій контракт.
Підпиши там своє ім'я.
Я дам тобі роботу.
Та тільки посмій потім пожалітися, і я оберну тебе на порося!
Е-е, ім'я писати тут?
Тут, тут! Годі вже балакати, пиши.
От тобі й маєш..!
Не треба було давати ту дурацьку клятву...
...приймати на роботу всякого, хто попроситься...
Підписала?
Так!
То ти Чіхіро?
Так!
Яке надмірне ім'я...
Відтепер твоє ім'я буде Сен. (У японській мові ієрогліф звучить по-різному в складі слова і окремо. "Сен" — це той самий ієрогліф, що й "Чі" в складі слова "Чіхіро". Юбаба "скоротила" ім'я Чіхіро, забрав з нього один ієрогліф (інші ієрогліфи, які вона забрала, — це прізвище, Оґіно), а ієрогліф "Чі", що лишився, за правилами японської мови став звучати "Сен", оскільки перетворився зі складу на окреме слово (значення ієрогліфа "Тисяча") — пер.)
Зрозуміла? Сен.
Відповідай мені, Сен!
Так...
Викликали?
Ця дівчинка буде у нас працювати.
Приглянь за нею.
Так!
Як тебе звуть?
Що?
Чі... А... Сен...
Що ж, Сен, пішли зі мною.
Хаку... Е-е...
Не базікай!
Називай мене "пане Хаку".
Хоч і за наказом Юбаби,
...та ми не можемо прийняти людину.
Вона підписала контракт.
Що..?
До ваших послуг...
Тільки не до нас...
Не виношу людського духу.
Поїсть нашої їжі три дні, й запах зникне.
Якщо від неї не буде користі, можете її засмажити чи зварити, як хочете.
До роботи! Де Лін?
А? Тільки не я!
Тобі ж був потрібний помічник?
Правильно, Лін підходить!
Сен, іди!
Так!
Це ще на мою голову! Я вам це ще пригадаю!
Іди, іди вже!
Ну, то ти йдеш?
То ти впоралась?!
Ти така тугодумка, я хвилювалася.
Тепер можеш ні про що не думати. Якщо щось треба, питай у мене, добре?
Що таке?
Голова йде обертом...
Оце наша кімната.
Перекусиш що-небудь, поспиш, і все буде добре.
Фартух. Маєш прати сама...
Штани.
Ти така маленька...
Завелике...
Лін-сан, е-е...
Що?
Тут що, два Хаку?
Два?!
Два таких як він? Сподіваюсь, що ні.
І це завелике.
Він слуга Юбаби, ти з ним обережніше.
Давненько це було...
Ось воно!
Гей, що з тобою? Візьми себе в руки!
Та замовкніть... Що тут таке, Лін?
Новенька. Щось їй погано.
Зустрінемось біля мосту. Я покажу тобі твоїх батька та матір.
Черевики...
Дякую.
Йди за мною.
Тату, мама, це я!
Сен!
Мама, тату!
Може, вони захворіли чи поранені?
Ні, вони наїлися і тепер відсипаються.
Вони і не пам'ятають, що були людьми.
Тату, мама, обіцяю, я вас визволю! Тільки не товстішайте дуже, бо вас з'їдять!
Сховай це.
Я думала, що більше їх не побачу.
Вони тобі будуть потрібні, коли повертатимешся додому.
Це моя прощальна листівка...
Чі-хі-ро?
Чіхіро... Це було моє ім'я?
Юбаба отримує владу над іншими, крадучи їхні імена.
Тут ти Сен, та сховай десь своє справжнє ім'я.
Вона ледь не забрала моє ім'я. Я ледь не стала Сен.
Якщо вона вкраде твоє ім'я, ти не зможеш повернутися додому.
Я от своє не можу згадати...
Своє справжнє ім'я?
Але от дивно. Я запам'ятав твоє.
З'їж це, ти, мабуть голодна.
Я не хочу...
Я наклав на це чари, щоб до тебе повернулися сили. З'їж це!
Несолодко тобі прийшлось...Ну ж бо, з'їж ще трохи!
Знайдеш дорогу назад?
Угу. Хаку, дякую! Я буду старатися.
Угу.
Де це ти була? Я вже почала турбуватися.
Вибачай.
З дороги!
І це все, на що ти здатна?
Ти та Сен із сьогодні переводитесь на великий чан.
А? Це ж робота Жаби!
Наказ згори. Краще постарайтесь як слід.
Е-е... Ви не промокли?
Сен, давай швидше!
Та-ак!
Я залишу це відкритим.
Що, на великий чан, Лін?
Відчепіться!
От ледацюги! Та його ніколи не чистили!
Цей чан — для наших найбрудніших відвідувачів. Він увесь поріс багнюкою.
Лін, Сен, перші відвідувачі!
Так, зараз все буде..!
Чорт, справжня морока...
Для цього чану потрібний трав'яний розчин. Піди, візьми у бригадира ярлик.
Ярлик?
Ярлик на трав'яний розчин!
Так!
Лін-сан, а хто такий бригадир?
Що таке? Здається, щось іде...
Якийсь нікчемний волоцюга шляється по дощу...
Я не можу марнувати на тебе такий розчин!
Доброго ранку!
Добре виспались?
Для пана Касуґі.
Так! Один першокласний сірковий розчин.
І нічого ти тут не вистоїш. Повертайся до роботи!
Шкребіть руками!
Доброго ранку!
Руками, кажу!
Але... Е-е... Нам потрібний трав'яний розчин...
Ну ти й нетямуща...
А, ароматична ванна? Будь ласка! Насолоджуйтеся...
Так, це бригадир. Так..!
Дуже дякую!
Е, ні..!
А ну чекай! Гей!
Що там таке?
Та ні, зовсім нічого...
У нас чужий.
Це людина?
Це ти сам дізнайся! Хаку сьогодні нема.
Ух ти, це і справді гарний розчин...
Відправимо тепер це до Камаджі.
Воду має подати одразу, роботи зараз небагато.
Смикни за це — і піде гаряча вода.
Ти таки незграба...
Який колір!
Це через сіль з сушених хробаків.
Крізь таку густу воду ніхто й не побачить багнюку.
Смикни ще раз, коли чан наповниться, і вода зупиниться.
Більше нічого й не треба!
Піду, принесу сніданок.
Та-ак!
Ой!
Е-е... Ванна ще не готова.
Їх так багато...
Е? Це мені?
Е-е... Мені стільки не треба.
Ні, мені досить одного!
Пані!
Це бог смердючості?!
І дуже великої смердючості!
Простує прямо через міст.
Будь ласка, поверніться!
Будь ласка, йдіть! Лазня закрита на ніч.
Будь ласка, йдіть, просимо Вас!
Фу-у-у...
Дивно. Щось не схожий він на бога смердючості...
Та оскільки він вже прийшов, нічого не поробиш, треба привітати його!
Спробуйте позбутися його якнайшвидше!
Будь ласка, повертайтеся до своїх кімнат! Дуже вибачаємося!
Будь ласка, швидше!
Лін та Сен, Юбаба кличе.
Так!
Слухай мене, це твоя перша робота.
Проведеш гостя до великого чану.
Е-е...
Почую хоч звук від тебе — і ти вже вугілля! Ясно?
Прибув.
Не ображай нашого гостя!
Ласгаво пгосимо до нахої лагні...
А... Гроші...!
Сен, швидше, візьми!
Т-так!
Що ти гобиш? Швидше, пговеди його до ванни!
П-прошу...
Сен!
Н-ну і сморід...
Наша їжа!
Відкрити вікна! Усі!
Е? Хвилинку.
Ну і бруднющий...
Це не смішно.
Подивимось, що вона робитиме.
А-а, вона збирається наповнити чан.
О ні, бруднити стіни своїми руками..!
Ти що, давав Сен нові ярлики?
Та ні, це було б марнотратство!
О ні! Це такий цінний трав'яний рецепт..!
Се-ен! Сен, ти де?
Лін-сан!
З тобою все гаразд?
Я попросила Камаджі пустити сюди всю воду, яка є!
Він пришле найкращий трав'яний розчин!
Дякую! Тут в ньому застряг якийсь шип!
Шип!?
Він глибоко сидить, не виходить!
Шип!? Шип, кажеш?
А ну вниз, на допомогу!
Хутко!
Сен та Лін, то не бог смердючості!
В'яжіть мотузку!
Так!
В'яжи міцно!
Так!
Швидше, приведи ще жінок їм на допомогу!
Прив'язала!
Ну ж бо, всі разом! Взялися..!
І р-раз!
Велосипед?
Я так і знала!
Тягніть!
І р-раз!
Сен, з тобою все гаразд!?
Молодчина...
Золото! Золото! Це золото!
Руки геть! Це власність закладу!
Тихше! Наш гість все ще тут.
Сен, ти заважаєш гостю. Піди і відкрий двері.
Відкрити головні ворота! Він виходить!
Сен! Ти молодчина! Ми заробили купу грошей!
Це знаний річковий бог.
Вчиться у Сен!
Сьогодні всім випивка безкоштовно!
Так! А тепер здайте усе те золото, що ви попідбирали!
Хочеш? Я поцупила.
Дякую.
Е, оце так так.
А Хаку не було...
Знову цей Хаку...
Інколи він просто зникає.
Кажуть, він виконує для Юбаби брудну роботу.
Правда...
Лін, я вимикаю світло!
Ага!
Там місто. А ніби море...
А що ти чекала, після такого дощу..?
Коли-небудь обов'язково поїду у те місто. Треба вибиратися звідси.
У? Що таке?
Золото!
Ти що таке?
Ти не гість! Тобі тут знаходитися не можна!
Золото, це золото! Це мені!?
Ти вмієш робити золото?
Дай!
Хто там?
Всім вже давно час спати.
Гей, начальник, я голодний.
Страшенно!
Це ж голос...
Ось, я заплачу.
Я гість, я бажаю прийняти ванну!
Піднімай усіх!
Тату, мамо, річковий бог дав мені це оданґо. Я знаю, якщо ви з'їсте його, знову станете людьми. ("Оданґо" — японська рисова галушка. — пер.)
Тату, мамо, ви де?
Тату!
Поганий сон.
Лін..?
Нікого нема?
А! Тут і справді ціле море!
Звідси можна побачити місце, де мої батьки.
Камаджі вже розвів вогонь?
Невже я так довго проспала?
Гість чекає. А ну швидше!
Подавайте усе, що є, навіть недоїдки!
Сен!
Лін-сан?
Я саме збиралася тебе розбудити. Диви!
Справжнє золото! Він дав його мені.
Цей гість — справжній гульвіса.
Просимо Вас, пане, спробуйте це!
Це найсмачніша річ!
Киньте нам трохи золота!
На здоров'я Вам!
Я страшенно голодний, несіть усе!
Будь ласка, пане..!
Гість, кажеш..?
Пішли, Сен, поки Юбаба спить. Це твій шанс!
Я йду до Камаджі.
Я би на твоєму місці зараз до Камаджі не йшла.
Він в поганому настрої, його так рано розбудили...
Лін, пішли ще візьмемо...
Що буде, якщо я не впізнаю тата і маму?
Сподіваюсь, тато не дуже погладшав...
Це дракон, якого я бачила раніш.
Він летить сюди!
Що це таке? Це не птахи.
Хаку, тримайся! Сюди!
Хаку!
А... Це просто папір.
Хаку? Це ти?
Ти поранений? Ці паперові птахи вже полетіли.
Тепер все буде добре.
Він полетів до Юбаби...
Що ж робити? Він помре!
Це найбагатший у світі багач!
Такий от достойник йде зараз до нас! Ось він..!
Ласкаво просимо!
Час попросити його! Попросимо!
Просимо, пане! Сюди!
Попросимо! Попросимо!
У нього з долонь сиплеться золото!
Киньте сюди, ласкавий пане!
Гей, що ти тут робиш?
Я йду нагору!
Ні, туди не можна!
Кров!
Руш, руш! Дай пройти гостю!
Дякую, що допомогли мені тоді.
Що ти робиш, швидше...
Я не хочу. Мені не треба.
Я зараз зайнята, вибачте, будь ласка!
Гей! Тихше! А ну тихо!
Назад, назад!
Прошу, пробачте її!
Врешті, вона тут новенька, та й до того ж людина...
Чому ти смієшся?
Ти сміявся...
Та ні, я б ніколи...
Він їх з'їв!
Юбаба?
Та у нас тут справжній безлад!
Власне, це Безликий.
Так, Безликий!
Це все через вашу жадібність...
Тільки не робить ніяких дурниць, я зараз спущусь.
Тільки подивіться, що з килимом!
Заберіть звідси Хаку!
Від нього зараз ніякої користі.
Бо, знову ти спиш не в колисці?
А-а, вибачай, вибачай. Ти так гарненько спав...
Бабі треба піти дещо зробити.
Поспи ще трохи, дитинко.
Боляче, пусти!
А, дякую, що мені допоміг.
Та мені треба йти. Будь ласка, пусти.
Ти прийшла мене заразити.
Надворі живуть погані мікроби.
Я людина. Та ти, мабуть, ніколи людей не бачив.
Надворі можна захворіти.
Лишайся тут і пограй зі мною.
Ти що, хворий?
Я завжди тут, тому що надворі можна захворіти.
Скоріше захворієш, якщо сидітимеш тут!
Розумієш, дорогу мені людину дуже сильно поранено.
Тому мені зараз треба піти.
Прошу, відпусти руку!
Якщо підеш, я почну плакати. А почну плакати, прийде Баба і тебе вб'є.
Я зламаю твою ручку.
Боляче!
Слухай, я прийду пограти з тобою пізніше.
Ні, хочу гратися зараз!
Кров! Дивись! Кров!
Хаку!
Припиніть! А ну геть! Брись!
Хаку! Це ж ти?! Тримайся!
Тихше! Хаку!
Йди геть!
Ні!
Я не боюсь крові!
Якщо не будеш гратись, заплачу!
Ти ж хороший хлопчик, зачекай.
Якщо не будеш грати зі мною, заплачу!
Будь ласка, зачекай!
Що за метушня. А ну тихше.
То це ти той маленький товстунець...
Все-таки я ще трохи прозора...
Баба.
Отакої, навіть не можеш відрізнити мене від своєї матусі?
Так ти будеш трохи більш рухливим.
Так, подивимось...
А ви на що б хотіли обернутися?
Хай це буде нашою таємницею. Комусь скажеш, і я вирву тобі рота!
Ви хто?
Я сестра-близнючка Юбаби.
Дякуючи тобі, я тут все як слід роздивилась і добре розважилась.
Тепер відійди-но від цього дракона!
Що Вам треба від Хаку? Він сильно поранений!
Він поплічник моєї сестрички і крадій.
Викрав дуже цінну печать з мого дому.
Хаку такого б не зробив! Він добрий!
Усі дракони добрі й дурні.
Надто вже він хоче навчитися чарам моєї сестрички.
Він робить усе, що йому наказує ця скнара.
Так, а тепер відійди!
Все рівно йому вже не допомогти.
Печать захищена закляттям...
Всякий, хто спробує її вкрасти, помре.
Ні, не чіпай!
Що це ще з ним?
Гей, а ну припини! Повертайся в свою кімнату.
О, ні, здається, я зарано заспокоїлася...
Хаку! А, ні!
Хаку!
Що ж це таке!
Зачекай!
Хаку!
Тобі боляче?
Це серйозно.
Хаку, тримайся!
Що ж робити, він вмирає!
Його вбиває щось зсередини.
Зсередини!?
Сильне закляття. Мені з ним не справитися.
Хаку, це оданґо мені дав річковий бог.
З'їж, може це тобі допоможе.
Хаку, відкрий рот!
Хаку, будь ласка, з'їж це!
Дивись, його можна їсти.
Трав'яне оданґо?
Відкривай. От молодець...
Ось так.
Ковтай!
Він щось виплюнув! Дивись!
Печать!
Воно втікає! Он воно! Он! Он!
Дай розбити, Сен! Дай розбити!
Отак! (Якщо "розбити" так складені пальці, то людина, яка перед цим "забруднилася" "очищується"; це все рівно, що у нас тричі сплюнути через ліве плече. — пер.)
Дядечку, Хаку взяв це у сестри Юбаби.
У Дзеніби? Відьмина печать?
Нічого собі здобич...
А, я знала, що це Хаку!
Дядечку, диви, це Хаку!
Хаку!
Хаку! Хаку!
Дядечку! Він не дихає!
Так, він все ще важко хворий через те закляття.
Від цього йому стане трохи легше.
Хаку з'явився тут одного дня, так само, як і ти.
Він хотів навчитися чарам.
Я був проти того, щоб він йшов у навчання до чаклунки. Я його попереджав,
...та він не послухав.
Він казав, що йому нікуди йти. Так він став учнем Юбаби.
З часом він дуже зблід, а в його очах з'явився холодний блиск.
Камаджі-сан, я хочу віднести це до Юбабиної сестри.
Поверну, вибачусь і попрошу допомогти Хаку.
Розкажіть мені, де вона живе.
Хочеш піти до Дзеніби?
Вона грізна чаклунка.
Прошу Вас!
Хаку допоміг мені.
Тепер я хочу допомогти йому.
До неї ти, може, і потрапиш,
...та от чи повернешся...
Зачекай-но.
Подивимось... Це має бути десь тут...
Будь ласка, мені потрібні мої черевики і одяг.
Сен! Я скрізь тебе шукаю!
Лін-сан...
Це ж Хаку... Що тут трапилося..?
А це хто?
Мої нові друзі.
Юбаба все перевернула, тебе шукає.
Той щедрий гульвіса виявився жахливою потворою, Безликим.
Юбаба каже, що це ти запросила його.
Може, і я...
Ти що, правда?!
Я думала, що це відвідувач...
Він вже проковтнув Жабу і двох Слизняків!
Знайшов! Ось вони, Сен!
Діду, ми дуже зайняті...
Візьми це.
Це ж квитки на потяг. Де ти їх взяв?
Вони в мене вже сорок років.
Тепер слухай, тобі потрібна шоста зупинка, Дно Болота.
Дно Болота?
Так, це шоста зупинка.
Шоста зупинка.
Не переплутай!
Раніше потяг повертався назад, та зараз він йде тільки в один кінець.
Не передумаєш?
Ні! Повернуся по рейках.
А як же Юбаба?
Я зараз йду до неї.
Хаку, обіцяю, я повернусь. Ти не помреш!
Що це з ними?
Що, не розумієш? Це кохання... Кохання...
Він все росте і росте!
Тільки б мене не проковтнув!..
Прийшла!
Сен? Нарешті! Юбаба вже не може стримувати його.
Не треба сердитися. Я певна, Сен зараз прийде.
Де Сен?! Мені потрібна Сен!
Що ж, іди!
Пані Юбаба, Сен.
Ти де була?!
Дорогий гостю, прийшла Сен. Вибачте, я на хвилинку.
Де ти була так довго! У нас тут справжнє лихо!
Давай, улести його і вичав з нього все золото.
Що це ще за бридка миша?!
А Ви... не впізнаєте?
Чого б мені таке впізнавати?
Що ж, заходь.
Якщо знадоблюся, покличте.
Сен сама там справиться?
Хочеш помінятись з нею місцями?
Спробуй це, так смачно.
Може, хочеш золота? Я більше нікому його не дам.
Підійди.
Що ти хочеш? Тільки скажи.
Звідки ти прийшов? Мені зараз треба в одне місце.
Тобі краще повернутися туди, звідки прийшов.
Те, що мені зараз треба, ти мені не зможеш дати.
Де твій дім? У тебе є батько чи мати?
Ні... Не треба...
Я самотній, самотній...
Ти не можеш повернутися додому?
Мені потрібна Сен, Сен!
Візьми золото!
Ти хочеш мене з'їсти?
Візьми!
Якщо хочеш мене з'їсти, спочатку спробуй це.
Я тримала це для своїх батьків, та віддам тобі.
Сен!
Дівчино, чим це ти мене нагодувала?!
Геть з дороги!
Тільки не в моєму закладі!
Я тут!
Сюди!
Ти поплатишся за це!
Сен, сюди-и!
Це він. Сюди!
Не клич його сюди!
Він поганий тільки, коли у лазні. Треба забрати його звідти.
Але куди його забрати?
Не знаю...
Не знаєш... Він йде за нами.
Далі ти можеш іти.
Угу!
Зупинку знайдеш сама.
Дякую.
Щоб мені повернулась!
Ага!
Сен, я називала тебе незграбою!
Беру свої слова назад!
Безликий, торкнешся її хоч пальцем, пошкодуєш!
Ось вона!
Потяг прибуває, пішли.
Е-е, мені до Дна Болота, будь ласка.
Ти теж хочеш з нами?
Е-е, за нього теж, будь ласка.
Іди сюди.
Поводь себе, як слід.
Дядьку.
О, Хаку... Ти прокинувся...
Дядьку, де Сен?
Розкажіть мені, будь ласка, що тут трапилося.
А ти що, нічого не пам'ятаєш?
Тільки дещо.
У темряві Чіхіро вигукувала моє ім'я.
Я йшов на її голос і от, прокинувся тут.
Он як... Чіхіро?..
Її справжнє ім'я Чіхіро?
Як це прекрасно... Сила кохання...
Це золото навіть не покриває наших витрат.
Ця дурна Сен! Вона коштує мені цілий статок.
Але ж, Сен нас усіх врятувала.
Тиша!
Сама все почала,
...а тепер втекла!
Покинула навіть своїх батьків!
Вони зараз, мабуть, вже нівроку. Зробіть з них бекон або шинку!
Зачекайте, будь ласка!
Пане Хаку!
Що таке, ти й досі живий?
Ви й досі не зрозуміли, що загубили щось дуже цінне?
Щось ти надто зухвалий. З яких це пір ти став так зі мною розмовляти?
Бо...
Бо-о-о!
Це пісок!
Бо-о-о!
Де ти подівся, Бо?!
Будь ласка, виходь!
Бо!
Бо... Бо?
Ах ти..!
Ні-і-і!
Де ти сховав мого Бо?!
Він у Дзеніби.
У Дзеніби?
Ясно, у цієї карги, значить.
То вона думає, що перемогла мене.
Ну, то що ти хочеш?
Я поверну Бо.
Та навзамін, поверніть Сен та її батьків у людській світ.
А знаєш, що буде з тобою?!
Після того, як їх відпущу, я розірву тебе на шматочки!
Здається, ця зупинка.
Пішли.
Сідайте мені на плече.
Заходьте.
Вибачте.
Заходьте, заходьте вже.
Проходь.
То ви всі прийшли.
Е-е...
Сідайте.
Зараз зроблю чаю.
Дзеніба-сан, ось, цю річ Хаку вкрав у Вас. Повертаю її Вам.
Ти знаєш, що це таке?
Ні, та я знаю, що це дуже цінна річ.
Я прийшла вибачитися за Хаку.
Вибачте!
З тобою нічого не сталося, поки вона була у тебе?
Е?
Що? Оберіг зник...
Пробачте!
З цієї печаті вискочив якийсь дивний жучок, я наступила на нього та розчавила його...
Розчавила?
Знаєш, це моя сестра влаштувала так, щоб цей жучок опинився в драконі, щоб контролювати свого учня.
Розчавила!
Ну ж бо, сідай.
Ти Безликий, чи не так? Сідай і ти.
А, е-е, будь ласка, оберніть їх знов у самих себе.
Що? Любі мої, закляття вже давно не діє. Можете обертатися на себе.
Ми з сестрою як дві половинки, та не дуже ладнаємо.
Ти й сама бачила, яка у неї жахлива вдача.
Від відьом-близнючок завжди самі неприємності.
Я би тобі й допомогла, люба, та нічого не можу зробити.
У цьому світі є свої закони.
Тобі треба самій подбати про своїх батьків і про свого хлопця.
Але, е, може, дасте мені яку підказку?
Я відчуваю, що ми з Хаку вже колись зустрічалися.
Якщо так, то тим краще.
Те, що колись було, ти вже ніколи не забудеш, навіть якщо ти про нього й не пам'ятатимеш.
Що ж, вже пізно. Може, залишитеся на ніч?
Можете мені трохи допомогти?
От молодці!
Так, так, хіба не гарно? Ви мені дуже допомогли...
Одними чарами всього не зробиш.
Пропустить це сюди... І так далі.
Бабусю, все-таки мені треба додому.
Поки я тут сиджу, Хаку може померти.
Мого тата і маму можуть з'їсти!
Зачекай ще трохи.
Ось, готово.
Підв'яжи цим своє волосся.
О, гарно.
Це тобі оберіг. Його зроблено з нитки, яку вони випряли.
Дякую.
Саме вчасно. У нас ще один гість, відкрий йому.
Так.
Хаку!
Я так рада.
Тобі не боляче? З тобою правда все гаразд?
Я так рада.
І справді вчасно.
Бабусю, Хаку живий!
Хаку, я більше не серджуся на тебе, за те, що ти зробив.
Захищай цю дівчинку як слід!
Що ж, хлопці, час і вам додому.
Приходьте ще.
А ти можеш залишитися, будеш мені допомагати.
Бабусю!
Дякую, я піду, добре?
Добре, я впевнена, все в тебе вийде.
Моє справжнє ім'я Чіхіро.
Чіхіро... Яке гарне ім'я. Бережи його.
Так!
Тепер іди.
Бабусю, дякую! Прощавай!
Хаку, слухай.
Сама я не пам'ятаю, та мама розповідала,
...що коли я була мала, я впала у річку.
Вона казала, що зараз ту річку вже висушили і побудували на її місці різні речі.
Та зараз я пригадала дещо...
Та річка називалася...
Та річка називалася Ріка Кохаку.
Твоє справжнє ім'я Ріка Кохаку.
Чіхіро, дякую!
Моє справжнє ім'я — Ніґіхаямі Кохаку Нуші.
Ніґіхаямі?
Ніґіхаямі Кохаку Нуші.
Яке гарне ім'я! Схоже на ім'я бога.
Я теж згадав, як ти впала у мене в дитинстві.
Ти упустила свій черевичок.
Так, а ти виніс мене на мілину, Кохаку.
Я така щаслива...
Вони повернулись!
Сподіваюсь, ви привели Бо?..
Баба!
Бо-о! Ти не поранений? Що тобі довелось перенести!..
Бо, ти що, вмієш стояти? Відколи?
Пані Юбаба, Ви обіцяли!
Поверніть, будь ласка, родину Чіхіро у людській світ!
Ха! Не так швидко!
У цьому світі свої закони!
Заткніться!
Баба, припини хитрувати.
Мені було дуже добре.
Але ж, тут є певні закони...
Інакше закляття не зняти.
Якщо ти образиш Сен, я тебе більше не буду любити, Баба.
Але ж...
Бабусю!
Бабусю!?
Я йду до тебе.
Хаку розповів мені про ваші закони.
У всякому разі, ти смілива.
Ось твій контракт. Йди-но сюди.
Я швиденько, Бо.
Усе буде добре.
Подивимось, чи ти впізнаєш, хто з них твої батько і мати.
У тебе одна спроба. Вгадаєш — і ви вільні.
Бабусю, тут їх нема. Моїх тата і мами тут нема.
Нема?! Така твоя відповідь?
Угу!
Вгадала!
Молодчина! Оце так!
Дякую вам усім!
Йди вже, ти перемогла! Йди вже собі швидше!
Дякую за все.
Прощавайте!
Дякую!
Приїжджай якось!
Хаку!
Пішли!
А тато і мама?
Вони попереду.
Води нема!
Далі йти я не можу.
Повертайся тією ж дорогою, що йшла сюди, Чіхіро.
Але не обертайся поки не вийдеш з тунелю!
А що буде з тобою, Хаку?
Я збираюсь поговорити з Юбабою і припинити своє навчання.
Тепер зі мною все буде гаразд, у мене є моє ім'я.
Я теж повернусь у свій світ.
Ми ще колись зустрінемось?
Обов'язково.
Обіцяєш?
Обіцяю!
Тепер іди, і не обертайся.
Чіхіро!
Ти що там робиш? Швидше, йди сюди!
Мамо! Тату!
Не треба так зникати.
Ну що, пішли?
Мама, з вами точно нічого не сталося?
Що? Я впевнена, що фургон з меблями вже на місці.
Чіхіро, давай швиденько.
Дивіться під ноги.
Чіхіро, коли ти так чіпляєшся, я не можу йти...
От і вихід.
Ти диви...
Що таке?
Подивись тільки на це.
І всередині все теж запорошено.
Може, хтось пожартував?
Думаєш?
Казала ж тобі, не треба тут зупинятися.
Ось так, тепер все чисто.
Чіхіро, поїхали.
Чіхіро, швиденько!
Йонде іру муне но докока оку де Десь углибині себе я чую звуки
Іцумо кокоро одору юме о мітаі Хай завжди мені сняться сни, від яких танцює серце
Канашімі ва кадзо е кіренаі кередо Смуток не здолати, та...
Соно мукоу де кітто аната ні аеру ...Я бачу тебе в його далині
Курікаесу аямачі но соно табі хіто ва Коли люди повторюють свої помилки,
Тада аоі сора но аоса о шіру Вони заново бачать блакить неба
Хатеші наку мічі ва цудзуіте міеру кередо Хоч і далеко в'ються дороги, та...
Коно рьоуте ва хікарі о ідакеру ...Цими руками я можу охопити світло
Сайонара но токі но шідзукана муне У час розлуки все завмирає у грудях
Дзеро ні нару карада ґа мімі о сумасеру Моє спустошене тіло очищується слухом
Ікіте іру фушіґі шінде іку фушіґі Диво життя і диво смерті
Хана мо кадзе мо мачі мо мінна онаджі Квіти, і вітер, і місто зливаються в одне
Йонде іру муне но докока оку де Десь углибині себе я чую звуки
Іцумо нандо демо юме о еґакоу Хай завжди народжуються сни
Канашімі но кадзу о іцукусу йорі Замість того, щоб сумувати,
Онаджі кучібіру де сотто утаоу Хай краще ці губи ніжно співають
Тоджітеюкі омоіде но соно нака ні іцумо Навіть у минущих спогадах, завжди
Васуретакунаі сасаякі о кіку Є шепіт, який не можливо забути
Конаґона ні кудакарета каґамі но уе німо Навіть на осколках розбитого дзеркала
Атарашіі кешікі ґа уцусареру Відбивається новий краєвид
Хаджімарі но аса но шідзукана мадо Тихе вікно народжуваного світанку
Дзеро ні нару карада мітасарете юке Приносить радість спустошеному тілу
Умі но каната ніва моу саґасанаі І я не хочу більше шукати за морями
Каґаяку моно ва іцумо коко ні Сяйво, що було завжди тут
Ваташі но нака ні міцукерарета кара Я можу знайти його всередині себе
Кінець